,Pikarti' zatčení v Praze 

v Brandýse n. O., kde téhož nebo příštího roku zemřel pan Bohuš Kostka. Vdova po něm Libuše, Bratřím věrná, koupila panství od krále opět k plnému vlastnictví a mohla bratrský sbor chránit. Její syn z prvního manželství Jan z 2erotína ji v tom věrně následoval a tak se Brandýs stal opěrným bodem Jednoty ve východních Čechách až do let pobělohorských. B. Václav Holý spravoval odtud do. své smrti [1570] okolní sbory, kde se udržela nadále aspoň podomní shromážděnÍ. 
Na Bratry bývají vztahovány další zprávy o zatčení a věznění ,pikartských' učitelů a kazatelů, kteří byli dopadeni v Čechách r. 1559 a 1560 a byli opět prý vedeni na galeje jako r. 1556, nakonec však propuštěni jednak pro vysoké stáří, jednak že budili obecnou útrpnost, králi nevhod. Je ovšem možné, že se tu opakují zprávy z let 1555/6 a že se vůbec v tomto případě pode jménem pikartů rozuměli mikulášenci, nikoli Bratří, kteří sami o těchto událostech ve svých záznamech mlčí. Při stoupajících pokrocích reformace v Čechách i v říši nezdálo se radno užívat prostředků nejdrastičtějších, kde bylo příliš zřejmé, že jde o pronásledování pro víru a nedalo se krýt záminkami jako v případě Augustově. 
[ 
XIII 
] 
V pruském vyhnanství 
BRATŘÍ Z KRÁLOVSKÝCH STATKŮ vypovědění nesměli při vzrostlé moci králově hledat útočiště na panstvích šlechty ani v Čechách, ani na Moravě, jak by se jindy rozumělo. Zdá se, že od počátku měli již na mysli cíl mnohem vzdálenější ve východních Prusích, ano že byli od tamního vévody pozváni. Vévoda Albrecht z rodu Hohenzollernů [1525-1568] byl bratr známého nám Jiřího, markraběte braniborského a švagr lehnic- 
194 
	
Pozvání do Prus. Cesta Polskem 

I. II ) knížete Fridricha, jsa oběma podoben upřímným nábo• IIským zájmem jako horlivý luterán. A jeho země, kterou ~~.ve IIl,lV val jako velmistr Německého řádu a pak [1525] pnjal I ~110 od polského krále jako sekularisované vévodství, potře1111 :da kolonistů. Z obojího důvodu přijímal v první době své I.ldy ochotně emigranty vypuzené odjinud pro náboženství, 

I II () to po letech promyšleně činili jeho nástupci v 17· a 018. toletí. Tak přál v Prusích místa reformovaným Holanďanum, 11,1 i novokřtěncům a švenkfeldovcům, zejména i stoupencům II lnrmace, kteří neobstáli v Polsku. Bratry zajisté ,znal již 

,I' čtu z učení' [1532] a z konfese i z apologie z r. 1538. K tom~ II I j ho dvorním kazatelem a pak biskupem v pruské Pome.zam: 
I sídlem v Kwidzyně [Marienwerderu] Pavel Speratus, o jehoz J mu o Bratry v letech dvacátých jsme slyšeli výše. Jistě o nich pravoval svému vévodovi, jenž ostatně měl také živý zájem " průběh šmalkaldské války, v níž podporoval protestantskou 
ll,lnu aspoň penězi, nemohl-li jako vasal polského krále vyslat pomoc vojenskou. Pan Vilém Křinecký z Ronova našel u něho Htldck a prostředkoval nepochybně přijetí Bratřím. Spera~~ II I přímluvcem. Když na útěku z Mor~vy [1523] p~b:~ u B~a~n 
Litomyšli, poznal jejich řády i pohostmství a Vel~l s;je z~hb11. 
Il,di prý mu tehdy na další cestu šest zlatých, z mchz on Sl dva "choval a v Prusích je ukazoval, když byla o Bratřích zmínka. Irli tedy nyní po mnohých dnech nalézti ,chléb puštěný po od~' [Kaz. II, 1]. 
Když došla lhůta vyměřená vytrvalým Bratřím k odchodu 

: ch, šlo již jen o zabezpečení průchodu Polskem. Dosáhli ho pl ;.mí hraběte Ondřeje z Górky, starosty Velkopolska ~ ~as~e111l,l poznaňského, nakloněného reformaci. Cestu podmkli pres I ladsko a Slezsko s několika kněžími, z nichž B. Urban Hermon, 

(II1CC, byl jim platným tlumočníkem. Jinak se setkáv:~ i .. s L~= II kými Srby a s Poláky, kteří jim rozuměli. A rozumeh JIm j:~ doma i na cestě mnozí jako trpitelům pro víru s velkou sympatll, f.tkžc páni i měšťané, hejtmani pohraničních hradů i městské ,.Hly jim vycházeli vstříc opravami cest přes pohraniční hory, '11 II ranou před lupiči i štědrým pohostinstvím od místa k místu. 
195