Augusta zajat. Šimon Firbas 
uvězněni prostí Bratří, když nechtěli od Jednoty odstoupit. Na Litomyšl dolehla králova tvrdá vůle tím bezohledněji, čím větší pozornost budil tamní sbor jako sídlo Augustovo. Zde i jinde byla nyní palčivá otázka, mají-li se Bratří vyhnout pronásledování aspoň dočasnou návštěvou kostelních bohoslužeb nebo mají-li se jich zdržovat stůj co stůj. B. Černý se snažil najít pro Brandýské slušné východisko radou k pasivní účasti na bohoslužbách v chrámě podobojÍ. B. Augusta tomu velmi odpíral, dal se však později pohnout k úmyslu jednat s administrátorem o slušnou dohodu. Na jaře 1548 trpěli totiž velice Bratří v Litomyšli a nepřátelé je dráždili k výčitkám, proč se jejich biskup kryje a nechává je samotné v souženÍ. Osmnáct litomyšlských Bratří sedělo tehdy po celé týdny v tuhém pražském vězenÍ. Většině se kladlo za vinu, že uspořádali veřejný pohřeb zesnulému spolubratru. Ve skutečnosti šlo o to, aby byli přivedeni 
	k odpadnutÍ. 	. 
Tu byl Augusta se svým pomocníkem, mladým knězem Jakubem Bílkem, vylákán litomyšlským královským hejtmanem z úkrytu a lstivě zatčen 25. dubna 1548. Oba byli dovezeni do Prahy - ovšem nikoli k jednání s administrátorem, nýbrž aby byli na mučení vyslýcháni a pak uvězněni v žalářních sklepech na Křivoklátě, ač z nich ani na mučidlech nebylo vynuceno přiznání k některé z těch obžalob, které je a Jednotu vinily z účasti na politickém odboji. A bratrští páni nebyli tak stateční, aby se svého Staršího ujali a osvědčili jeho nevinu. Je ovšem otázka, zda by jej tak uchránili od těžkého utrpení, když přece králi šlo právě o to, aby Augustu zneškodnil. Dva litomyšlští Bratří se pokusili přispět vězňům potřebnými věcmi ještě v praž-o ské vazbě, okusili však za svou službu sami vězenÍ. 
Nedobrovolným druhem v utrpení, ovšem bez možnosti styku s ním, stal se Augustovi následujícího roku [1549] bratrský rytíř Šimon Firbas, prve úředník pana Jana z Valdštejna, jejž si byl popudil tím, že mu nechtěl pomáhat v útisku poddaných a že byl věren Bratřím. Potom byl obviněn, že skládal písně proti kněžím a proti králi v době panského odboje. Byl na výslechu zmučen a na ,Křivoklátě vězněn do r. 1562. 
184 

Vypovědění Z králových panství 
Za této zkoušky víry odolávali Bratří a Sestry nestejně. 
I, lisl se dali hned z počátku zastrašit. Ostatní zatím vytrvávali. 
I "dstupu od Jednoty přiměl tlak mandátů v prvním roce proti, II I ví jen nemnohé. Veřejné mínění se ozývalo ve prospěch těch, I dll t rpčli pro víru ve vězenÍ. Tu vyzval král 4. května 1548 ty, I dll Ila jeho panstvích dosud odpírali, aby se buď pikartství ,I, ddi nebo aby se do šesti neděl vystěhovali z jeho zemÍ. Tento III IIHlát zapůsobil 'velmi citelně. Některé sbory v jeho důsledku 
IlIlkly. Jinde se podrobila až i polovina členů. Vytrvalí se rozIltlllli pro vyhnanství. K němu došlo na statcích králem zabaveI I" v Litomyšli, v CWumci n. Cidl., v Novém Bydžově, v TurIII <\ v Brandýse n. L. Ve dvou hlavních výpravách odešlo "lllltl v polovici června podle současných odhadů na osm set , ,tl) přes Polsko do Prus. Z Chlumce a z Turnova se vystěhovala , Ilká většina údů. V některých případech zůstala v Čechách 
'11 IIlželka, syn, staří rodiče. Sestry vdané za ne bratry zadrželi I' 11(''' manželé. V jiných případech byly Bratřím zadrženy děti, 
I.lště sirotci. Vrchnost bránila odchodu pracovních sil všeliI II 'm způsobem, na příklad ztěžováním prodeje nemovitostí, " hyl v mandátu dovolen, takže mnozí odcházeli zcela ochuzeni. lIlII se dali zlákat nadějí, že se od nich nebude žádat víc než I II111álnÍ přestup do církve podobojÍ. Ti pak bývali zklamáni, 1,1 ž byli do kostela a ke svátosti připuzováni násilím. Jiným se 1'111 cestou podařilo přetrvat nejhorší dobu. Vždyť i Starší sami Illlpouštěli z nezbytí, aby Bratří dali své děti křtít u kněŽÍ podtlllljí [D 168]. Litomyšlský bratrský tiskař Alexander Oujezdecký l;t .'sloupil s několika sousedy k církvi římské v naději, že nebude ""I(~žován, protože katolické fary nablízku nebylo. Přepočetl se, I ,I 1.(' raději odešel za Bratřími a pokračoval v PrusÍch ve svém 'lflWIlL Jeho švakr Jan Olivetský, tiskař v Olomouci a na čas 
J1rostějově, jenž také Bratřím sloužil, byl pro tisk politických 
I.	1:1 kll v době odboje již r. 1547 zmučen a sťat. 
Kromě míst, jichž se konfiskacemi zmocnil král, zakusily IIII ('(' i sbory na panstvích pernštejnských těžkou tíseň, když již , I 5,~8 zemřel Jan z Pernštejna a česká panství po něm zdědil ,,110 syn Jaroslav. Jemu nyní náležela místa, kde ležely nejstarší 
185