M. Červenka. J. Blahoslav 
daného poslali Bratří již patnáctiletého do Vitemberku. Po dalších čtyřech letech byl již tak platným a svými schopnostmi známým pomocníkem Augustovým, že - jak jsme výše pověděli - byl r. 1540 'poslán na zahraniční cesty jako posel Jednoty. I jeho zápisy o těchto cestách svědčí o smyslu pro historický záznam. Vedle toho uplatní ve službě Jednoty i své znalosti jazykové i vědění theologické. 
Své významné druhy předčí v průběhu let nejmladší z tčch, které tu uvádíme na jeviště dějin Jednoty: B. Jan Blahoslav. Narodil se 20. února 1523 v Přerově na Moravě. Otec Blažek, dosti zámožný měšťan, byl údem Jednoty stejně jako matka Kateřina rozená Bezperová [Bezpero]. Syn užíval leckdy řeckého překladu matčina jména - Apteryx - jako pseudonymu. Od matčina bratra slýchal vyprávět o první době Jednoty a o B. Matějovi. Náklonnost rodiny k Jednotě dosvědčuje, že se i mladší bratr Janův, Martin Abdon, stal knězem Jednoty a nebyl mezi posledními, třebaže mu byl vyměřen jen krátký věk [1529 až 1561]' Jan, jenž si jméno Blahoslav upravil patrně ze jména otcova, byl zprvu vychováván v přerovském bratrském domě u B. Volfa,jehož si povždy velice vážil, pak v Prostějově u B. Martina Michalce. Dvacetiletý byl poslán do latinské školy Valentina Trozendorfa v Goldberku. Tu si osvojil plynnou latinu a byl svým učitelem pro celý život získán protestantskému humanismu. Další studijní rok pobyl ve Vitemberku, v obou případech jako jeden ze skupiny mladých bohoslovců, které nyní Jednota posílala na zahraniční školy v hojnějším počtu. Po návratu byl opět pomocníkem B. Michalce až do jeho smrti. V této době napsal svůj první spis ,0 původu Jednoty bratrské'. Založiljej na starší bratrské literatuře, kterou úvodem vypočítávájde především o Krasonického ,0 učených' - takže jeho práce nemá samostatné ceny historické, vyniká však formou i ryzím jazykem a určitostí cíle: podat přesvědčující důkaz, že Jednota vznikla z vůle Boží. Není divu, že pozdější bratrští dějepisci právě z něho čerpali. Příštího roku 1548 byl Blahoslav přeložen do Ml. Boleslavě. 
Nástup těchto mužů na přední místa v Jednotě bude zna- 
178 

Šmalkaldská válka 
IIll'nat její utvrzení v jistotě, že její osobitá cesta musí být CO I!ložná zachována vedle luterství, ač ještě Blahoslava silně zaujal 1,'l'ýLuther, zejména pak že má Jednota své zvláštní místo vedle I •• kvc utrakvistické. A zde se po řadě let srazí s Augustou, který I vrátí k předchozím plánům. Zatím však bude jim všem projít IIl'snadnou zkouškou, která těžce zkruší Jednotu v Čechách, pl('c1evším předního z jejích seniorů. 
[ 
XII 
] 
Pod následky šmalkaldské války 
() O VYSLOVENí ŘíŠSKÉ KLATBY nad Lutherem ,\ jeho stoupenci [1521] vyčkával císař Karel V. příhodné chvíle, ,li,y zakročil proti reformaci a zároveň aby zvýšil svou moc nad Ilšskými knížaty. Po válkách s Francií, s Turky, s papežem I/volnil si konečně ruce k válce s evangelickými říšskými stavy, druženými ve Šmalkaldském spolku. R. 1546 boj zahájil s diploIl/aLickou lstí. Předstíral, že zakročuje jen proti předním pro- 
Il'slantským knížatům, proti saskému kurfiřtovi Janu Fridrichovi ,I proti hessenskému lantkraběti Filipovi, aby je ztrestal pro 
IMší porušení řádu v Říši, nikoli tedy z důvodů náboženských. 
I )alckosáhlými sliby získal na svou stranu kurfiřtova bratrance 1\1ořice, saského vévodu. Území kurfiřtovo i vévodovo sousedilo ~cchami. 
V Čechách si byli stavové podobojí - stejně jako protestant- 
U veřejnost v Německu - vědomi, že válka má potlačit relormaci a že výsledek války bude InÍt, při těsném spojení krále Ferdinanda s jeho císařským bratrem, nutně vliv i na české poměry politické i náboženské. Vítězství německých Souvěrců prinese i Čechům uvolnění, kdežto porážka evangelických knížat 
179