Úroky. Duchovenský dorost 
statuje, že se přísné zamítání úroků stalo otázkou, když do Jednoty vstupovali páni, kteří měli peníze rozpůjčeny a nemohli je hned vypovědět. Bratří zprvu žádali, aby takoví noví členové peníze vyzdvihli a vložili je do nemovitostí. Pak uvážili, že jde při úrocích spíše o motiv půjčky. Písmo zapovídá úrok proto, aby chudí nebyli utiskováni od bohatých. Takoví dráči, kteří půjčkami utiskují chudé, nemají v Božím lidu místa. Nyní však zhusta bohatí nutí chudší, aby jim pi'ljčovali pro jejich zištné podnikání a pomocí těchto peněz utiskují sociálně slabé rozšiřováním svých statků. I stanoví dekret, aby bohatší půjčovali chudým bezúročně. Ti pak Bratří, kteří nutně musí peníze půjčovat, protože jsou živi z kapitálu ve své nemoci, ve stáří nebo ve vdovství, ať půjčují bohatým, kteří jim mohou úrok snadno zaplatit, protože jejich penězi vydělávají. Takoví podnikatelé by neměli být, ale jsou tu - a ,svět kdo napraví'? 
Ale ovšem již r. 1535 nutily poměry ve sborech Úzkou radu k úvaze, proč lid i duchovenský dorost nemá do věrnosti k správcům. Shledáno mimo jiné, že není v pořádku vztah mezi mladšími a staršími kněžími, že není dosti úcty k Starším i že Úzká rada nevyniká určitou a důslednou orientací; kazatelé jsou příliš samolibí; žalovalo se na rozpustilost ve sborech, na lehké rozhřešování. A zároveň bylo upozorňováno na nezřízené vychvalování cizích spisů s tupením domácích od učedníků - snad míněn i případ Mitmánkův - na nejednotnost v učení a ve spisech, na vysoké a necelé kázání, jímž se patrně rozumí opomíjení jiných stránek zdravého učení při nestřídmém kázání o jistém spasení, nerozšafné vyvyšování víry a hanění skutků. Tu jsou již zřejmé narážky na nepříznivý vliv učení luterského, resp. luterství špatně pochopeného. [D 152 n.] 
A r. 1546, v roce smrti Lutherovy, se Úzká rada výslovně obrátila zpět k B. Lukášovi. Starší znovu zkoumali jeho ,Zprávy kněžské', před patnácti léty ,poopuštěné a opovržené', protože Bratří ,jakož prve tak i tehdáž vždy hledali, mohli-li by co lepšího mimo [to j. nad] Jednotu naleznouti'. Úzká rada vzpomenula tehdejší slávy a přitažlivosti luterství. ,Ale v prodlenějším času i skrze skutečné zkušení poznáno jest od nás, že víc blesku 
174 

Návrat k Lukášovi. Domácí a cizí 
Nlavných výmluvnostech slova v slibných lahodách řeči zumění ',lzyků [po čemž všecken svět dychtí] bylo jest, nežli celost I dokonalost pravdy Bohem zřízeného spasení. A protož se I lomu, což Bůh Jednotě prve z milosti dáti ráčil, obrátivše 
t' srdcem a myslí svou, s pilností již jmenovanou knihu před l'be vzali, a čt1i sme naskrze všecku a soudili, i našli celost víry I smysla jejího při všech pravdách k spasení potřebných, a že lil'ní nám potřebí jinde lepšího hledati, ale doma Jednotě od Ilo ha daného uměti s vděčností užívati. A tak sme se na tom 
ickni snesli a zajednoho člověka srovnali, abychom na domácích 
(~'ech dosti měli a k nim se celým srdcem navrátili i napravili, ,I je, ač by kde bylo potřebí, napravovali, co sme pak kde opustili, pokání činili.' Zejména B. Roh svědčil, že nikde ve spisech refor\I1ačních učitelů nakonec ,nenalezl tak celého a gruntovního lil' ní při všem Bohem zřízeném spasení jako v Jednotě bratrské'. ~ pláčem osvědčil, že si německými knihami překážel v pravém Ilcenění velikých a přečistých věcí, které Jednota má. I došli 1\l'atří k novému poznání, že jejich ,věci domácí' jsou nejlepší. I\) 164 n.] 
Dostali se tedy opět k slovu ti,. kdo se pozastavovali nad II. Bavoryňským, že k posledku jeho působení byl oslaben řád . .Jednotě, a Augustovo radostné hodnocení manželství posuzo- 
.tli jako dávání plné svobody hříchům [1535]. Nyní se vedle ll. Roha zejména B. Augusta obrátil s vervou své osobnosti I linii Lukášově právě i v otázce manželství chválou celibátu, 1.1 kže se srazil s bakalářem B. Jirkem, jenž v Litomyšli působil od r. 1544jako učitel bratrské školy a byl studiemi ve Vitemberku 1111 rskyorientován. Ijinakjal se Augusta chválit řády Lukášovy ,I znovu je zaváděl. 
Jistě že hlavní příčinou obratu, který se podle potomního v:'.dectví Blahoslavova počal jevit u B. Roha i u ;'\ugusty již olcm r. 1544, bylo uvolnění kázně ve sborech i v kněžstvu pod livem luterství. Řada kázeňských ustanovení minulých let, jak 
Illmc je vypsali, ukazuje přece právě sem. Bratří, kteří na řád .1 kázeň nezapomínali ani v této době, zarazili se nad zjevy, Ilcré je musily znepokojit. I veliká míra zájmu věnovaná zev- 
175