Latinská konfese a Apologie 1538 
spolu s latinským překladem ,Počtu z učení' z r. 1532,jak to byli slíbili W. Musculovi hned po vyjití prvních dvou německých versí, a prosili Luthera, aby jim vydal obě knihy. Věc uvázla pro finanční nesnáze, které Bratří nepředpokládali, ale s pomocí pánů Krajíře a Kostky snadno u tiskaře odstranili, takže konfese i ,Apologia', jak nazvali latinský text ,Počtu z učení', vyšly ve Vitemberce až r. 1538. Průtahu užili Bratří k tomu, že za pomoci českého luterána Buriana Sobka z Kormc, překladatele několika Lutherových spisů do češtiny, text ,Apologie' při zachování původní osnovy úplně přepracovali a rozšířili v silnou knihu [,Apologia verae doctrinae eorum, qui vulgo appellantur Valdenses vel Picardi']. Joh. Agricola se přiznal k této knize sestavením rejstříku; Luther uvedl slíbenou předmluvou konfesi. 
Úspěch byl tím větší, čím nepříjemnějším hrozil být odklad. 
Znamenal, že saští reformátoři s Lutherem v čele řadí Bratry vedle sebe jako své přátele a spoluvěřící. Luther posílil Bratry i novým ústním povzbuzením, když chválil jejich odlišování Kristova ,bytu' v nebesích a mezi věřícími a když jim pověděl: ,Buďte vy apoštoly mezi Čechy a my mezi Němci.' Být apoštoly čistého evangelia mezi Čechy - to byl právě program Augustův. 
Různé příčiny vedly litomyšlského Staršího ještě r. 1540 a na jaře r. 1542 do Vitemberku. Poslední list Lutherův z podzimu 1542, psaný Augustovi v očekávání brzkého konce života, obsahuje napomenutí, aby Bratří trvali s německými spoluvěřícíIni ve společenství Ducha a čistého učení a ve společném zápasc proti branám pekelným slovem i modlitbou. Augusta phjímal taková slova s plným porozuměním. Byl přece blízký doktoru Martinovi v touze i zápase o očištění církve od bludů a zlořád II Antikristových a vážil si přátelství s velikým reformátorem, jehož prvenství rád uznával. 
Úmyslnou, byť slabou obdobou styků Augustových s Lutherem stala se návštěva moravského ,Staršího B. Martina Mi· chalce u úspěšného vratislavského reformátora Dr Jana Hessa v dubnu 1540. Provázelo jej několik Bratří, zejména devatenácti. letý, ale již sečtělý a důvěrou Bratří obdařený akolut Mat~j Červenka, jejž k tomu cíli přivolali z Litomyšle. I moravští 
160 

Cesty do Slezska a do Štrasburku 
bratrští páni stáli o zahájení styků tímto směrem. Slezsko, země t-cské koruny, přijímalo ve mnoha svých krajích a městech lutcrskou reformaci a Moravanům vzcházela odtud naděje na posilu. Ve Vratislavi se rozvinul hovor o ospravedlnění z víry, II kázni při večeři Páně, o kněžském bezženství, které B. Michalec I.důvodňoval nejistým postavením bratrských kněží. Shodli se s Hessem velmi dobře v prvních obou věcech, a i pro bratrský celibát vyjádřil Hess pochopení. Zda došlo k smluvenému tehdy dalšímu písemnému styku, není zpráv, kdežto cestu do Vratislavi popsal pohotově B. Červenka zřejmě hned po návratu. 
O Bratry jevil pak zájem starý kníže lehnický Fridrich 11., jenž si přejně všímal také novokřtěnců a švenkfeldovců. V jeho I nížetství byla proslulá latinská škola v Goldberku. K Bratřím se pi'ipojil rodák ze Střelína v lehnickém knížetství B. Jan Jirek I :ryrk, Gyrcaeus], o němž častěji uslyšíme. Na žádost knížete vypravil se k němu B. Augusta v doprovodu Jirkově i jiných Bratří k rozhovoru o náboženství r. 1546. Již příštího roku zeIlIřel kníže Fridrich i Dr Hess. 
Pro budoucí orientaci Jednoty měl mnohem větší důležilosl styk rovněž roku 1540 započatý s Martinem Bucerem a s ostatlIími kazateli štrasburskými. S Bucerem spojovalo Bratry nejen podobné učení o posvátné přítomnosti Kristově ve večeři Páně, dl' i společný pohled ke Kristu jako králi, jehož panování má se 
církvi projevit, a odtud jdoucí zájem na křesťanské praxi v žiotč a na důsledné výstavbě reformační církve v řádu a kázni. I "ké pro budování sboru a pro práci laiků v něm měl štrasburský I c lormátor mnoho pochopení, a jeho srdce bylo široce otevřeno 1" II rozmanité proudy reformační, mezi nimiž hleděl prostředko- 
.11 a vytvořit společné vědomí protestantské solidarity. Mnoho dllvodů, aby v něm Bratří viděli muže sobě velmi blízkého. I llvčděli se o něm z několika jeho spisů. K přímému styku na 1I,tt-nou vzdálenost došlo při příležitosti, která naopak svědčí, I slyky mezi Porýním a Čechami nebyly tak docela řídké. Byl fil lsasan Petr, zaměstnaný dokonce ve venkovské Litomyšli, 
I' liŽ se vracel domů pro osobní dokumenty a nabídl se dodat Iltl('('rovi psaní od Bratří, jejichž sboru se přidržel. B. Červenka 
161