Bratří a valdenští. K alenec 
Řada bratrských spisů, zejména Lukášových, kolovala ve valdenských překladech. V rozhodování, mají-li se přiklonit k světové reformaci, byly jim důležité otázky, svědčící o seznámení s bratrským bohoslovím i s životními řády Jednoty. Rady, které jim dával v této situaci Martin Bucer, podobají se radám, které posílal Luther Bratřím do Čech. Obhájci staršího směru dovolávali se patrně Bratří; zastánci nového směru však namítali, že podle zpráv přes Německo a Švýcarsko docházejících Bratří sami opouštějí starou cestu. Daniel aJ ean se chtěli přesvědčit o správnosti těchto řečí a co možná najít u Bratří posilu pro své starověrné zaměření. Bratří je přijali s vlídností vůči hostům obvyklou a po půl roce je propustili s listem, v němž poslům davali za pravdu. Jejich zřejmě jednostranné vypravování o bohoslovcích pronikajících mezi ně ze Švýcar pojali zajisté jako svědectví o propagandě zwingliovské. Při bdělém postoji Bratří vůči učení curyšskému a při jejich zkušenostech s Dubčanským není divu, že alpské přátele varovali před ,novotáři', ačkoli šlo o úplnou obdobu příklonu Bratří samých k světové reformaci. A byli to právě stoupenci reformace mezi valdenskými, kteří vedli své souvěrce k otevřenému, byť velmi nebezpečnému vystoupení na veřejnost, k němuž je v dřív~jší době vybízeli Bratří. Rozhodnutí pro západní reformaci a pro trnitou cestu nezakrytého vyznavačství listem bratrských Starších ovšem zastaveno nebylo. 
Tou dobou soustřeďoval ještě Jan Kalenec zbytky Malé stránky v Letovicích. Nespojil se ani s habrovanskými, ani s novokřtěnci, ač s těmito schvaloval křest dospělých i komunismus. Počet členů jeho jednoty se tenčil a jejich skupina se rozpadala. Kalenec přestal vyznávat učení o božské Trojici a učil, že Kristus byl Syn Boží mocí, kterou přijal od Boha, Duch svatý pak že jest prst a moc Boží. Svátosti pokládal za pouhá znamení. Křest dítek byl mu předním bludem církve. Večeři Páně pojímal obrazně a konal ji večer za stolem. S velikou rozhodností zamítal světskou moc a účast křesťanů na ní. V tom i v otázce křtu dítek se dělil od nabrovanských, kteří se proti světské moci nestavěli a pro něž způsob křtu neměl zvláštního významu, protože jim šlo především o křest duchovní. Vnitřní rozpory v Malé stránce 
158 

Konec Malé stránky. U Luthera I536 
I ,dencově vznikaly z různého stupně přísnosti v otázce dovole'I "ch řemesel a úpravy šatu. Církevní ustanovení Kalenec důIC'd n"' odmítal a spolu s habrovanskými zavrhoval kněžský stav, I' I/' nahrazoval v obojí jednotě úřad Starších. Současnou Jednotu 11I.\tr kou odsuzoval jako zpronevěřilou a proti časům Lukášo- 
III mravně pokleslou. Dvěma listy vystoupil r. 1542 - 1543 I' dllak proti náboženským stranám na Moravě, volaje všecky III pokání, jednak proti B. Augustovi. To jsou poslední veřejné I'llljCVY Malé stránky známé nám z bratrských opisů. Vzala I LIIIIlČ zasvé po smrti posledního svého vůdce, jenž zemřel asi I" "ll po r. 1546, tak velmi vzdálen od východiska B. Řehoře I p' vních Bratří, jejichž směr Malá st~ánka kdysi chtěla zastávat. 
I{ OVE -T se snahou o zlepšení církevněpolitické situace v ČeILII II pokračovali Bratří ve styku s Lutherem a rozšířili jej i najiné " II II mátory. Ve své tísni doma, kdy se politické kroky pánů ukál! bezvýslednými, cítili tím větší potřebu opřít se o zahraniční I I III Y u víře. A počítejme přece s tím, že měli opravdu zcela 
I .Illně na mysli obecnost církve, že nechtěli stát jako církevní I "lIota isolováni, že si opravdu slibovali duchovní zisk z obeI II lví s církvemi vzešlými z reformace v blízkém i vzdálenějším lili' ('c!ství, když u nejbližších, utrakvistů, docházeli tak málo 
I"llllllpení. 
.J iž na podzim r. 1536 se opět obrátili do Vitemberku s proI' I ln radosti ze souhlasu ve víře loni nově potvrzeného a s omlu"II své prostoty jako následku chudoby a útisku, v němž žijí, lili lili snad nechuti ke vzdělání. Prosili zároveň, aby Luther vydal I'lI'clmluvou doprovodil latinský překlad jejich konfese, jejž , hllll jejich poslové přinášeli. Luther se svými spolupracovníky 1" q.1i i tentokrát Bratry - patrně opět Augustu s Izraelem 1'"I,ostinnou srdečností a s bratrskou ochotou. Kjehopoznám1111 zmírnili Bratří poslední článek konfese o čase milosti odI I I ('111, kde připouštějí možnost absoluce i v případě pozdního 
1,,01 ,1I1í v poslední hodince. Vysvětlili také blíže své stanovisko ke II, k(mu celibátu, jenž byl mezi přáteli v zahraničí napořád I, Iii 'llvÚn. V této úpravě poslali konfesi opět do Vitemberku 159