Bratří a podobojí. Zemský sněm I537 
zákona Kristova', která řadí konfesi do spojitosti se současnou snahou Augustovou o navázání styku s církví podobojí.je v duchu zásad jednoty, že za ni i v tomto případě [na rozdíl od Augustany] mluví především její kněží. Augustu poznáváme v předmluvě psané jménem těch, kdo stáli původně mimo jednotu, věřili pomluvám proti ní pronášeným, hrozili se jí, až v ní konečně poznali lid, o němž platí Kristovo slovo ,Budete v nenávisti všechněm pro jméno mé' [Mat. 10,22], připojili se k ní a byli jí postaveni v čelo. Vidí nyní, že Bratří jsou ti, které předpověděl Matěj Pařížský [z j anova], Hus i Rokycana, když mluvili o lepším lidu, který má po nich přijíti. Vidí, že se Bratří věrně drží Čtyř pražských článků, a tak stojí na základě starých Čechů. Proti pomluvám chtěli by na řádném slyšení uvésti doklady o tom, že bloudí jejich odpůrci, jimiž jsou mnozí kněží podobojí. Chtěli by je získat, bratrsky napravit, vyvést je z potupného postavení. Kněží podob~jí měli by v Bratřích vítat pomocníky v obhajobě společné pře. Bratří pak by se rádi podřídili dobrým kněžím, z bludů a hříchů vyvedeným. Drží zdravé a čisté učení evangelia, při čemž je obzvláštnost jednoty rázu spíše organisačního; neznamená dělení od obecné církve svaté. Předmluva se končí projevem touhy po společném vzdělávání na jediném základu, Kristu, ve vzájemném snášení nedostatků a v jejich napravování za vzájemné pomoci. 
Po dvou letech [1537] se !;>ratrští páni pokusili vystoupit se svou konfesí na politické jeviště v napjaté situaci, která se zdála pro budoucnost velmi závažnou. Šlo o svolání církevního sněmu do Mantuy a král žádal české stavy podobojí, aby se dohodli se stavy podjednou. Sblížení obou stran v Čechách mělo být přípravou účasti Čechů na koncilu. Bratřím hrozila isolace. Hleděli jí uniknout - zcela ve smyslu předmluvy Starších ke konfesi navázáním užšího styku s pány novoutrakvistickými a žádali je o přijetí ke společnému postupu na zemském sněmu. Ale utrakvisté po delším jednání Bratry odmítli a Bratřím se nepodařilo prosadit, aby jejich konfese byla na sněmu čtena. K cíli však nevedlo ani jednání podobojích s katolíky. Politické snahy bratrské šlechty ukázaly se zatím bezvýslednými. Sblížení Bratří a pokrokových 
156 

H abrovanští. Valdenští poslové 
1111.1 kvistů ve stavovské obci zůstalo úkolem pro budoucnost. 
'I I. . T N Í ráz poměrů moravských na rozdíl od poměrů " I ýrh jevil se v těchto letech naopak v tom, že tu Bratří 
lilii měli co činit s habrovanskou jednotou rytíře Dubčanského, I' III. od jejího založení [1528] usilovalo to, aby buď převedl I, dllotu bratrskou na svou stranu, vybízeje ji znovu a znovu I I"(\nocovacím schůzím, nebo aspoň aby získal co nejvíce jejích 
,dll. Bratří důsledně odmítali Dubčanského z týchž důvodů, III ll' byl vůči zwingliovcům vyložil B. Lukáš. Tím také byli III III :lllčni před důsledky náhlého poklesu a potomního zániku I' ""oty habrovanské, jenž následoval, když král Dubčanského Illdll'1 v letech 1537-1539 vězením a pak hrozbou vypovědění I I mč. Moravští stavové se ho sice s úspěchem ujali, aby ob- 
l. "II proti králi svobodu člena stavovské obce a svobodu víry, ,I, Illlbčanský byl příkořím zlomen a vzdal se zcela další aktivity 1"11 vou jednotu, která sice trvala do let padesátých, ale již zcela tl dH'lla a zbavena významu. Jan Dubčanský pak r. 1543 zemřel. 
I, tdlllandovy kroky proti němu ukazovaly těm, kdo měli ote- 
l, II{' oči, co by ochotně učinil i Bratřím, kdyby k tomu měl III II 1I10ci. 
Bratří ovšem zatím přijali nezdar krátkodobé jednoty mo'I I ýrh zwingliovců jako doklad správnosti vlastní cesty. Jak 1'" II mohlo skončit budování církve, jehož se ujal světský pán, III II(,IIÝ v základních článcích víry a popírající kněžský řád? 
I.a polemiky s habrovanskými, Bratřím tak nemilé, přišli , I l'l'~ do Čech dva valdenští barbové [kazatelé] Jean de Molines I 1l,II1il'1 de Valence, aby tu hledali oporu proti většině svých 1",l1dll;tlří, kteří se předešlého roku v Chanforan [v údolí AnI" 11011 na výzvu Vil. Farela přiřadili k západní reformaci. I II I sl yky valdensko-české vysvětlují jejich cestu. I alpští val- 
d, II II (odčli o opoře, kterou husité poskytovali jejich německým 
	1111 	C I ( CI m. V představách valdenských, povstalých po r. 1500 
1',11.';111(0 [Paesana] při pramenech Pádu proti sociálnímu ,ll I ll, zila naděje na příchod českého krále hlásícího se k valI, II I 'III, který ztrestá kněze a zavede společenství majetku. 157