Konfese předlolena králi 
srdce uvodili a v ně jako vštípili a vkořenili pravíce, že na něm všecko křesťanství summou záleží'. Ovšem nemohou než zdůraz-' nit stejně cele [v čl. 7] dobré skutky jako nezbytné ovoce víry, ,ne aby skrze ně spasepí docházeti měli, ale aby jimi svou víru prokazovali a v svém vyvolení se utvrzovali a aby u víře hojný vchod k hojnější odplatě měli u věčnou slávu'. Pak mluví v čl. 8 o církvi, jejímiž hlavními znaky jim jsou kázání Kristova slova, vysluhování svátostí v jeho úmyslu a k tomu řád a kázdí, v čl. 9 o služebnících církve - dávají přednost kněžskému celibátu a doporučují kněžím rukodělnou práci, v čl. IQ ještě jednou jednají o slově Božím s důrazem na Nový Zákon. Čl. II až 13 věnují výkladu o svátostech; vliv luterský se tu pojí s bratrským bdělým rozlišením, že svátost sama nedává člověku víry obživující a že Kristus je při večeři Páně přítomen duchovně, nikoli tělesně. Následuje článek 14 o klíčích, 15 o obřadech, 16 o vrchnostech, 17 o poctě svatých, 18 o postech, 19 o svobodném stavu, 20 o čase milosti. V 16. článku trvají Bratří na svém rozlišení, že světská mocje od Boha zřízenajen k správě věcí tělesných. Kdo ji drží, drží InÍsto Boží a bude povinen vydat počet Pánu nebeskému. Poddaným mají býti páni dobrodinci a ochránci jejich práva i bezpečí. Vyšší moci sluší býti poddánu ve všem, co není proti vůli Boží, ale ve věcech spasení nesmí křesťan poslouchat nikoho kromě Boha. V ústech bratrských pánů vymezovala tato věta jejich poměr ke králi. 
Konfesi podepsalo dvanáct pánů s panem Kunrátem Krajířem v čele a třiatřicet rytířů z českého království, hlavně z kraje boleslavského. Moravané útiskem nedotčení zůstali stranou. Jiní dva bratrští páni [jejichž podpisy pod předmluvu pánů pojaty nebyly snad právě proto, že je nahrazovala osobní přítomnost] předložili ji 14. listopadu 1535 ve Vídni králi. Krajíř se pokusil připravit jim přijetí audiencí, kterou si u krále vyžádalo několik dní dříve, přimlouvaje se zároveň za pány z Janovic a za B.Jana, ale bez úspěchu. Pro jeho statečné vyznavačské přiznání k Jednotě neměl král smyslu. Oba páni doprovodili podání konfese stížností na bezmezné pomluvy kněží a žádostí, aby se král z konfese přesvědčilo pravověrnosti Bratří. Ferdinand slíbil tak učinit 
154 
Význam konfese. Její vydání I536 
,\ vyhradil si týden k odpovědi. Vídeňský biskup Faber připravil Il1U sice patrně již v těchto dnech posudek konfese, ovšem že odmítavý; ale král nepokládal za vhodné dát pánům odpověď \ sloveně zápornou hned a řekl jim, že neměl času knihy si \šimnout. Po svém oblíbeném způsobu odložil vyřízení, až přiI('de do Čech a napomenul je, aby se chovali jako věrní poddaní. 
Konfese došla zatím v latinském, resp. z latiny pořízeném IIt'meckém překladě živého zájmu a souhlasu saského kurfiřta 1.1 na Fridricha, jenž právě meškal ve Vídni ve svých záležitostech ,I byl cestou přes Prahu předmětem hlasitých sympatií českých lI(lvoutrakvistů. Král byl rozmrzen a zavázal kurfiřta, že se neIlItde vkládat do náboženských věcí českých. 
Podáním konfese Bratří nějaké lílevy nedosáhli. Janovičtí páni I, li propuštěni z vězení - vězení pro pány bylo poměrně lehké II na jaře příštího roku. B. Jan vyvázl teprve 1'. 1538 na závazek, I' Ilebudejiž kázat. Zemřel v Mladé Boleslavi 1'. 1543. Na Bratry 
Brandýse n. L. a v Domažlicích činěn [1536] nátlak, aby se I" i pojili ke kněžím podobojí a Bratří Starší jim nedovedli poradil, než aby tak dočasně učinili v naději brzkého vysvobození I.lllociAntikristovy. Brandýským Bratřím postavil [1511 -1542] P"" Krajíř krásný chrám. Domažličtí se drželi přes obtíže ve 
{'!ll nevelikém počtu. Ale janovický sbor byl potlačen. 
I když tedy nebylo podání konfese po této stránce prováI IlO úspěchem, byl to přece významný čin a další krok na cestě I počaté pány 1'. 1530. Konfese upozornila na Bratry a na jejich «(, Bratří pak sami se kolem podaného vyznání sdružili jako Jlllkčenství, které nechce být přehlíženo, protože mu je svěřeno 
I" t'lství, s nímž není možné se tajit. To byl důvod, proč Bratří II' titulním listě každého vydání této konfese - a vyznání I 1535 zůstalo vyznáním Jednoty bratrské do konce její exis- 
	'I II( (' 	výslovně uváděli, že byla 1'. 1535 předložena českému 
I 1IIIlskému králi. 
Ti kem vyšlo Bratrské vyznání hned 1'. 1536 ve dvojím I I 1(111 vydání pod názvem ,Počet z víry a z učení křesťanského'. I' I" íznačné, že tu před krátkou předmluvou pánů, ve které ,,,1," tají výtku bludařství, stojí obsáhlá předmluva ,Starších Bratří 
155