Král proti Jednotě 
která byla v církvi podobojí zřejmě velmi živá. Nebylo však jednoty v odpovědi na ni. Z nejistoty v té věci, kterou Augusta [opět anonymně píšící] klade i zde za vinu kněžím, nevedou rozumové důkazy, ale samo slovo Boží přijaté vírou jako svědectví o Božím zjevení v Kristu. ,Knížka' volá po jednotě těch, kdo přicházejí k této víře. Augustu staví jistě do příznivého světla, že usiluje o sblížení s pokročilými utrakvisty na tak podstatném základě, jakým je hlavní článek víry v reformačním poselství. 
Na straně podobojí však ,Knížka' nevzbudila zvláštního ohlasu. Byli by tu přece na prvním místě povoláni kněží, aby pokročili k určitějšímu pochopení reformačního svědectví. A právě s jejich strany ruka k duchovní spolupráci podávaná přijata nebyla. V utrakvistickém kněžstvu žila stále, ba ještě rostla prudká nevůle proti Bratřím, a užívala kdejakých pomluv k zneškodnění jejich nepříjemné soutěže. 
o TU T O - nevůli se mohl bezpečně opřít Ferdinand ve svých prvních krocích proti Jednotě, které podnikal zatím na jednotlivých místech. V Brandýse nad Labem na panství Krajířově byl r. 1531 dán Bratřím k použití opuštěný chrám podobojí, podle Krajířova potomního vyjádření dokonce na žádost nebratrských měšťanů, kteří tu chtěli slýchat bratrská kázání. ,Královské úřady znemožnily provedení plánu, jenž by byl prospěl pronikání Bratří mezi podobojí. 
Touž dobou se utěšeně vzmáhal bratrský sbor v Janovicích nad Úhlavou, kde byl dotud pánem onen vyděračný pan Suda, jenž před dvaceti lety tak nebezpečně ohrozil život B. Lukáše. Na podiv přistoupil v následujících letech, když byl ze své loupeže vytrestán sousedními městy zbořením janovické tvrze, kJednotě, v níž bylijiž vychováni jeho synové a dědicové Oldřich a Smil. Sboru sloužil B. Jan Pousteník s takovým úspěchem, že se Bratří vzmáhali i v okolních královských městech, kam B. Jan dojížděl: v Domažlicích, v Klatovech, ve Vodňanech. To popudilo tamní kněze podobojí k stížnostem u krále, jenž velmi rád zakročil a přikázal vypovědět Bratry z těchto měst [1535]. Žádali o pomoc pana Krajíře, jenž se jako nejmocnější bratrský pán 
152 

J. Pousteník. Konfese 1535 
[{lval přirozeným zastáncem svých spolubratří. Přimlouval se vAak nadarmo, a naprázdno vyzněly i jeho nové připomínky, že \ Ira nemá být nikomu vnucována, poněvadž Ježíš vybízí k ná- 
Il'dování v dobrovolnosti. Naopak byli do Prahy předvoláni IlIladí páni z Janovic, aby se zodpovídali z nepořádků stran víry 11.1 svém panství a aby postavili před soud B.Jana. Oba bratři t raději dali uvěznit na pražském hradě, než by tak učinili I,ko by napravovali, čeho se jejich otec kdysi byl dopustil na 1\ ',ukášovi. Na další podněcování se strany kněží byl bez náležiII ho právního řízení uvězněn i B. Jan, poddaný pana Krajíře. II'dtří Starší vydali tehdy, vidouce vážnost situace, pastýřský list 
IIIu'ům s výzvou ku pokání a k nápravě s posty a modlitbami I Bohu o vyproštění z úkladů nepřátel. A Krajíř i jiní bratrští 1''' II i pochopili události správně jako ohrožení svobody své vlastní ll, a Jednoty v Čechách vůbec. 
Odtud v nich vzešla myšlenka, aby podali králi - opět IlIldlc příkladu německých říšských stavů z r. 1530 - společné I' míní na osvědčení své pravé křesťanské víry. Bratří Starší se lilii dobou zabývali touž myšlenkou. Protože nedávný ,Počet 
wcní' tomuto cíli dosti nevyhovoval, sepsali vyznání nové Itllllk pozdějšího svědectví prací B. Roha a B. Augusty, snad I tl {, za pomoci V. Mitmánka. Podatelé z řad [urozených předI LI( I:~í zde hlavní články víry v té formě, že sdělují, čemu o nich III j(:jich správcové. 
i\čkoli nás v této souvislosti Bratrské vyznání zajímá přede- 
III jako vystoupení Bratří na veřejnost, nemůžeme než zastavit , i II jeho obsahu. Je tu patrný vliv Augustany. Nejde však , InvnÍ závislost, a ani obsahově se Bratří na Augsburské vyznání I všem nevázali. Zejména zde chybí zatracování jiných učení. 
I', tlí dva články jsou zcela samostatné; mluví o víře Písmu sva, 11111 a o katechismu. Článek 13 jedná o Bohu trojjediném, lčl. 4 , "tÍšnosti člověka, čl. 5 o pokání a o zpovědi, čl. 16 o víře 
I I ,sta a o ospravedlnění skrze víru. Bratří tu nadále drží své II' I lIí () bytech Kristových, s Lutherem však prohlašují článek " i 1(' ospravedlňující za nejhlavnější k spasení: ,protož při něm II I I liči lclé největší pilnost a snažnost vedou, aby jej v lidská 
1.53