Domácí a cizí. U Luthera I535 
a bohoslužebných potřeb. Připomněli přitom, že se hostie užívalo v počátcích Jednoty, v některých sborech i potom. A všeobecně se usnesli na otázku, ,jak se k učení našemu neb i jiných jednot s námi smýšlejících miti sluší', že nemá býti jedno druhým zlehčováno, cizímu pak se nemá dávat přednost před domácím; darů Božích má si každý Bratr vážit ,všudy a zvláště doma v Jednotě' [D 147, 149]. Překotným změnám se tedy i nyní bránili. 
Rozumi se, že zrušení druhého křtu Bratřím pochválil Luther, když k němu počátkem příštího roku [1535] přišli dva Bratří - patrně Augusta s Jiřím Izraelem - aby na vlastní oči poznali skutečný život luterské církve a aby od vitemberských učitelů získali posudek o svých řádech. Za čtyřnedělního pobytu ve Vitemberku, kam př'išli s doporučujícími listy B. Bavoryňského, hovořil s nimi doktor Martin často a spolu s Filipem Melanchthonem jejich řády schválil s přáním, aby i u nich v saských církvích mohla být zavedena přísnější kázeň. Bratří pak shledali, že se v Čechách o uvolněnosti mravního života mezi luterány mluví s přílišnou nadsázkou. Mířili původně až k Rýnu, ale nepokoje za války s miinsterskými novokřtěnci je zdržely od další cesty. I tak se vraceli s novým úspěchem. Pochvalné vyjádření obou vitemberských učitelů znamenalo Bratřím souhlas s řády, pro něž byli doma křivě posuzováni právě i od těch, kdo k Vitemberku hleděli jako k mistu autoritativnímu. 
A O PŘIBLÍ ŽENÍ k těm, kdo se v církvi podobojí Lutherovu učení otvírali, šlo v Jednotě zejména B. Augustovi naléhavě. Bratry přece spojoval s utrakvisty společný husitský původ, společný jazyk a rod, společný odpor vůči Římu. Byli si toho dobře vědomi. Luterství přiblížilo Bratřím podobojí obsahem své zvěsti. Mnohé, co bylo prve Jednotě vytýkáno jako kacířství, přijali nyní mnozí i v české církvi. Bratří pak se ~vé strany zanechávali leccos z toho, co je od podobojích lišilo. Není na čase urychlit tento vývoj? 
B. Augusta se o to pokoušel kolikerým způsobem. Již r. 1532 se obrátil k utrakvistické veřejnosti spisem, jímž propagoval jádro Lutherova učení. Při jeho až prudké agilitě se mu rozumělo, že bude k širokému čtenářstvu promlouvat řečí nalé- 
150 

Augusta a novoutrakvisté 
havou a přiléhavou. Zvěst o jistotě spasení není mu jen odpovědí lllišující zneklidnělé svědomí, ale i výzvou k protestu proti těm kazatelům a kněžím, kteří připravují lid o nejvzácnější poklad ('vangelia. Propagaci této výzvy spojuje tu hned nadpisem s chválou prostoty a chudoby: ,Rozmlouvání jednoho muže učeného, t'('sl a rozkoš světa více nežli Boha milujícího, druhého neučeného, oIl-koli sedlského,však Boha a spasení znajícího člověka'. V ústředí ,pisu je důkaz, že člověk může a má dojít jistoty spasení, a to ( ('SlOU sebepoznání, pokání a víry. Učený kněz odporuje, sedlák p'ho biblické doklady vyvrací, užívaje přitom opraveného textu .I nového, nescholastického výkladu Písma. Oba rozmlouvající ISOU představeni jako muži z církve podobojí. Jejím kněžím vyI 'ká Augusta nedbalost o duchovní vzdělání lidu a hamižnou 
Islnost na úkor pracujícího sedláka, jejž nechávají v n~jistotě Iloží milosti, aby tím více těžili z jeho darů, přinášených v úzkosti vt'C!omí za domnělé prostředky spasení. Jak zbyteční tvorové I' Oll takoví kněží, oč platnější je duchovní služba bratrských IlIloží-řemeslníků! 
Spis [ostatně anonymně vydaný] směřuje proti staro- 
III I ,lkvistům a chce podepřít novoutrakvismus. Obě tyto strany trvaly I dle sebe v církvi podobojí ve vzájemné soutěži; mocenské pře.1 hy mohl se ovšem dovolávat králi milý staroutrakvismus. Il'Ildejší administrátor konsistoře podobojí Václav Unhoštský náležel I, straně pokrokové, byl však poután ohledy na staroutrakvisty, lid nichž zakoušel mnoho potíží, takže konal svůj úřad s častým 
iysk{lním. Vůdčího postavení v církvi zřejmě neměl. Nebylo od 1III('ho počátku mnoho naděje na zdar jednání, které s ním asi I ',)34 tajně navázal Augusta, aby připravil tou cestou půdu pro I tl I I.('ní Jednoty s novoutrakvistickým kněžstvem. Pokus o doII!ldll byl v samých počátcích přerušen staroutrakvisty, když 'I ky administrátorovy s bratrským seniorem přece jen prolil I . Patrně právě pro ně byl U nhoštský v květnu r. 1534 nařčen I" I v ých kněží z pikartství. 
ezdar jednání s kněžími vedl Augustu k tomu, že se ještě 1111 11('ji než v prvním spise obrátil na utrakvistické laiky, aby I "íž e bez titule' [1534] opět pojednalo otázce jistoty spasení, 
151