Druhý křest přistupujících 
A ačkoli tak krásně chodí, nic sobě toho [Bůh J neošklivil, ale dal jim své slovo a svého Syna v jasném světle, aby ho pravě poznajíce mohli se ho držeti. Viděti snadné jest, že Bůh na ty věci nic nedbá, aniž jemu jest milejší ten v šeré sukni nežli ten v zlatohlavě.' Bratří přijímali s nelibostí takovou změnu v těch, kdo měli sloužit sborům Jednoty podle jejích prostých řádů, za nimiž bylo, jak jsme ukázali, i probuzené sociální cítění. Posuzovali své studenty jako světáky, odmítali jejich povýšenost. Docházelo k napětí a k rozchodu jako právě v případě Mitmánkově. Ještě se k němu vrátíme. Zkušenosti s pozdějšími studenty budou utěšenější. 
K luterské reformaci, ale v tomto případě k reformaci 
všech směrů mimo novokřtěnce, přiblížili se Bratří brzy po vydání ,Počtu z učení' zrušením druhého křtu přistupujících. Jistým náběhem k tomuto kroku bylo usnesení Úzké rady z r. 1532, že dítky mají být křtěny ,Kristovým křtem plným a celým' ku posvěcení a ku přijetí za údy církve svaté, neboť Kristus dítkám zjevně vysvědčil spasení [D 142]' Tím byl zdůrazněn význam křtu dítek na rozdíl od staršího pojetí bratrského, podle něhož je křest dokonán vlastně teprve konfirmací. O dva roky později bylo zrušení křtu přistupujících připraveno rozesláním listu sborům, v němž Starší vyložili, proč změnu zamýšlejí. Křest náleží mezi ony dobré věci, které má i římská církev, ač jsou v ní smíšeny s nesprávnými přídavky. Křest římský je tedy v podstatě platný - děje se přece správně ve jménu svaté Trojice - a protože v církvi Kristově má být křest konán jen jednou, nemá se opakovat. Soudobí němečtí bohoslovci připomínají, praví dále Bratří, že tak rozhodla již stará církev, uznávajíc křest udělený od kacířů. Ostatně svědčí prý i Skutky apošt. 8, 14-17, že sami apoštolé neopakovali křest ani v tom případě, byl-li vykonán toliko ve jménu Kristově, nikoli ve jménu svaté Trojice. Bratří připomněli také, že ani ve starší Jednotě nebyl druhý křest prováděn bez výjimky, že proti němu byly vyslovovány námitky, ba že sám B. Lukáš naznačil, že mohou nastat okolnosti, kdy ho nebude potřebí. Tyto okolnosti nastaly širším obnovením církve, světovou reformací. Bratří chtějí patrně tímto poukazem, v usnesení [D 149 až 
148 
Oplatky při večeři Páně 
I [i2J třikrát opakovaným říci, že pokládají za žádoucí nedělit se " léto věci od řádu církví reformačních, které křest římskými I Ilčžími udělený neopětují. V pozadí lze předpokládat myšlenku, 
C' mezi vstupujícími do Jednoty bude za nového stavu věcí vždy \ fcc těch, kdo byli v dětství pokřtěni v církvích slovem Božím III išlěných, ač dekret, po slyšení dobrého zdání sborů od Starších Ill'iněný, prohlašuje, že křest není třeba opakovat, ,byť pak kteří I lIám přistoupili i z zavedení Antikristova'. Reformační učitelé 
.Ivrhují křest opětovaný od novokřtěnců. S těmi se Bratří neI 111(jí stavět do jedné řady, tím spíše, že přece své vlastní dítky pi. dávno křtí. Chtějí naopak v tomto případě upuštěním od "pdkování křtu osvědčit, že jsou věrni zásadě ustoupit od dosa\ .Idního stanoviska, jestliže poznají jinde cokoli lepšího. 
Snad můžeme Bratřím věřit, že mluví upřímně, že tedy .III pčli ke změně v pojetí křtu mimo Jednotu vykonaného sku1111\:'. z důvodů zásadních a že je vedlo i ekumenické vědomí I II II I eby nelišit se bez podstatného důvodu od obecné církve. Jest (' t'm pravda, že se musili vzápětí hájit proti těm, kdo jejich II ltip od dotavadnÍ praxe vykládali prostě bázní, aby nebyli 
1IIIl'llOváni s novokřtěnci, proti nimž byly právě r. 1534 i v ČeI Ilolrh vyhlášeny ostré mandáty v důsledku revolučních událostí 1\ Iii nsteru. Takové řeči rozhodně odmítali. Mezi nimi samými , I yl ly se ovšem projevy přející spíše zavedení křtu vůbec v do- 
IiI Il)sli. Na Moravě se ozvala oposice proti zrušení křtu přistul'lqlt kh vedená B. Valentou, knězem v Holešově. Ale po jeho 1'1 I cl, smrti se schisma, které Bratří velmi přísně odsuzovali jako '" I .ll.el\ urovnalo. A zápis v Dekretech se končí děkováním 11,,1111 za přijaté lepší světlo a zjištěním, že odstranění druhého I f III pnvedlo do Jednoty mnoho nových údů v Čechách i na 
1'''dVČ, ,a zborové se rozmnožili více nade všecky časy předešlé I I Ní .Jednotě'. Stará křestní praxe snad byla mnohým ve I" II ,i tll se způsobem církve podobojí příliš neobvyklá a odrážela II lid ph'stupu; těm se nyní vstup do Jednoty usnadnil. 
Sv(:mu okolí a luterským způsobům připodobnili se Bratří I ll' ,I 1\(' zavedením oplatků při večeři Páně místo kvašeného ItlllloI do té doby obvyklého i doporučením pěkných kalichů 
149