,Turecká knížka.' Bratrští páni 
k boji s pokušením a se hříchem. Zároveň má knížka tvořit krátké kompendium křesťanského naučení těm, kdo by snad přišli do zajetí nevěřících. Vedle toho je tu však návod, jak se chovat, blíží-li se Turek jako vojenský nepřítel. Autor [B. Roh?] vybízí Bratry k činné solidaritě s ohroženou obcí a na pokyn vrchnosti k účasti na obraně před Turkem se zbraní v ruce. Svému svědomí nijak neuleví ten, kdo za sebe najme jiného.Jde o případ, kdy je Božím příkazem ,násilí obecnému pomáhati odpírati a spravedlnosti obecné obhajovati', byť zabitím Turka, ukrutnějšího než vlk. Knížka je zakončena písňovým přídavkem, v němž je závěrem otištěna jako ,písnička starých Čechů' táborská válečná ,Kdož jste Boží bojovníci'. Již Lukáš bral turecké nebezpečí v úvahu, když připouštěl vojenskou: službu v krajním nezbytí. Tato knížka jde zřejmě tímže směrem značně dále. A B. Beneš jmenuje ve své zmíněné knize mezi povinnostmi urozených, aby se včas - místo marného zaměstnání - cvičili vojensky pro boj s Turky. Bratrská bdělost vůči válce a vůči krveprolití, byť v krajní sebeobraně a v obraně žen a dětí, je tedy v této době pod tlakem situace značně zeslabena. Funkce pána jako bojovníka je výslovně připuštěna. 
Již v září r. 1530 došlo pak k události, která ve svých sotva nechtěných důsledcích postaví bratrské pány na místo daleko významnější, než jaké urození v Jednotě do té doby měli. Do té doby, lze říci, byli páni živlem v Jednotě bratrské spíše trpěným nežli zvláště vítaným. B. Lukáš se nerozpakoval dát najevo svou bdělost vůči nim, ba i přímo zostra v pastýřském listě [1510] jim přede vší bratrskou obcí zcela konkretně vytkl, v čem záleží jejich pýcha, k níž se v lidu Kristově nesmí mlčet, akáral~e zjejich světského smýšlení a z tvrdosti k poddaným. Chudí stáli v Jednotě Lukášovy doby před bohatými a urozenými. Jednota musila věru připoutávat obsahem své zvěsti a působit vahou svých řádů, jestliže kteří páni stáli o místo v ní za takových okolností. A někteří si vstup do nezdvořilé a náročné Jednoty rozmyslili, jako prý pan Vojtěch z Pernštejna, když mu B. Lukáš pověděl: ,Nízké jsou, pane, a těsné u nás dvéře nebeského království, co ty takové hledáš, aby ti vstupujícímu nebylo třeba se shýbati.' [Hrejsa V, 18.] 
140 

Křest pánů I530 
Nový pohled k místu pánů v křesťanské společnosti s novým, kladným hodnocením jejich povinností v luterském pojetí měnil ,I mírnil kritický odstup, v Jednotě dotud vůči nim převládající.' I nadále budou upomínáni na vážnost i na duchovní nebezpečí svého výsadního postavení. Ale otvírá se jim již IUÍsto jako stavu. 
Onou událostí, která ohlásila tuto dalekosáhlou změnu, byl \ l'řejný společný křest skupiny pánů, k němuž došlo ve slavnostním shromáždění mladoboleslavského sboru. Nové volnější poměry "áboženské v Čechách ajistě zejména příklad luterských říšských 
, lavů, kteří v červnu téhož roku podali konfesi císaři Karlu V. Ila augsburském sněmu, vedl bratrské pány k tomu, že se takto postavili před veřejnost a dali svému plnému členství v Jednotě lH'skrývaný výraz, takže i zde smíme vidět vliv saské reformace lIa naše Bratry. Pět ze dvanácti či více pánů, kteří byli 23. září I r)30 pokřtěni a tak za prospívající údy přijati, jmenuje bratrský 'pravodaj jménem. V čele stojí boleslavský pán Kunrát Krajíř I I' rajku. Vedle něho Fridrich z Donína, Jan Křinecký st. z Ro1I(lV(1, Burjan Špetle z Janovic, Arnošt Jilemnický z Oujezdce. 
(jmenován zůstal patrně pán Litomyšle Bohuš Kostka z Postu1'1(' a několik členů rodu z Vartemberka. 
Do té doby byli přímými členy Jednoty z urozených zepllt'na rytíři. Nyní do ní veřejně vstupují členové mnohem moc1I( j~{ho stavu panského a tvoří skupinu, která při své majetnosti livu bude znamenat významnou složku stavovské obce při " I'dání sněmu a vůbecvpolitickém životě země. Místo ochránců, I trIÍ se Jednoty ujímali, namnoze ani k ní nenáležejíce, získává II dll ta politické zastoupení těmito svými urozenými členy. 
Tito páni podnikli statečný vyznavačský čin. Byla jich přece I' II hrstka. Hlásit se k církvi, postavené Jakubskýrn mandátem, 
,,,Ie ještě platným, mimo zákon, znamenalo postavit se proti dl Itdům moci. Za změněné situace na českém trůně, o níž bude III I I (.x, byl to v první řadě český král Ferdinand 1., bratr císaře I 111.\ V., energií a cílevědomostí zcela nepodobný slabým ja- 
, !lollským předchůdcům. Křest pánů vzbudil rozruch a podel, III z politického spiknutí s kacíři. Páni se hájili listy zemským II1I dllíkllm, od nichž byli voláni k odpovědnosti s výčitkou, že 141