Jan Čížek. Jednota habrovanská 
Vratislavští zprvu Lukášovi polemicky odporovali. Stopa Jana Mnicha se však záhy ztrácí. Weisse se brzy odmlčel, ač se k zwingliovství klonil i nadále. Čížek v aktivitě pokračoval, takže byl po předchozím varování z Jednoty vyloučen. Po dvou letech byl upálen v Brně jako novokřtěnec [1528]. Mezitím byl na čas ve styku s předním moravským zwingliovcem Dubčanským. 
Zwinglovské vlivy se ujímaly napořád na Moravě, kde při větší náboženské svobodě nastalo rušnější duchovní proudění než v Čechách. I pokud nalezl Čížek jaký ohlas v Jednotě, šlo o moravské Bratry. Církevní formu pokusil se těmto vlivům dát právě zmíněný rytíř Jan Dubčanský, pán na Habrovanech a v Lilči na Vyškovsku. Odtud i jméno jeho jednoty Bratří habrovanských či lileckých [de monte Liliorum]. Dubčanský vyvinul velmi energickou činnost, aby za svého vedení sjednotil pokrokové utrakvisty a stoupence reformace všech směrů na základně zwingliovské. [Synod ve Slavkově 1526.] Byl by rád připoutal i Bratry a vybízel je opětovně k rozhovorům za tím cílem. Lukáš však neměl důvěry k němu a zkušenosti s Čížkem jej odrážely. Neměl chuti k jednání s lidmi, kteří začínají teprve odtud, odkud husité vyšli před sto lety a čemu se v Jednotě učí děti. Roku 1528 založil Dubčanský osobitou jednotu. Z bratrstva vilémovských připojil se k němu Václav z Lilče, někdy' rektor vilémovského kláštera. Zdálo se, že se k habrovanským připojí i Kalenec se svou skupinou v Letovicích, ale jednání nevedlo k cíli. Jednak asi pro známé osobní vlastnosti Kalencovy, jednak že žádal po habrovanských, aby zavedli křest dospělých, jednak že opouštěl učení trojičnÍ. Habrovanští vytvořili společenství, v němž se silnými vlivy curyšské reformace splývaly starší tendence táborské, odpor proti lidským ustanovením, ba i proti kněžství, takže měli v čele sborů jen Starší. Ze své tiskárny v Lilči vysílali poměrně velmi hojnou, novodobým bádáním teprve postupně v celosti poznávanou literaturu vzdělavatelnou i polemickou - ta mířila zejména proti Bratřím. 
Na obě strany, jak proti zwingliovcům, tak-proti Lutherovi, hájil Lukáš zásady Jednoty [1527] ,Spisem, v němžto nynějších novověrcuov neplná a necelá, anobrž kusá viera s mnohými a jis- 
130 . 

Lukáš proti novověrcům. Novokřtěnci 
lými duovody písem svatých a zákona božieho se ukáže'. Kusost IIEry vidí Bratří u stoupenců obojí reformace, luterské i švýcarské, \ tom, že káží ospravedlnění z víry beze všech skutků víry, že lIevystihují plně smysl večeře Páně, že v Apoštolském vyznání pl íliš vyzdvihují víru v Krista s pominutím ostatních článků, /C' neopírají své učení o celé Písmo, zejména pak [to směřuje pmli Čížkovi] že učí, jako by spasení bylo lze dojíti jen skrze \ ilu bez církevních služebností a služebníků. Učení o ,zřízeném 
pasení', že milost Kristovu je třeba přijímat způsoby od Krista II tanovenými, t. j. službou kázání slova Božího a vysluhováním \ ;'11 stí, je Bratřím velmi významné a naprosto se ho neI 111(jí vzdát. 
V německých kruzích, které byly na západní a jižní Mot ,I Vl' zprvu získány buď luterství nebo směru Zwingliho, přešla II r, 1526 iniciativa na mikulovskou skupinu novokřtěnců. Za I Il<-nÍ Baltazara Hubmaiera a za ochrany mikulovského pána 1.IlIIlharda z Liechtensteina vytvořili silný sbor, počátek novoIlit Ilských sborů na Moravě. Téměř jen Němci připojili se 10ravanů ke křtěncům, kteří se sem uchýlili před proná- 
I, dováním z alpských zemí, a ani na Moravě nedošli v prvních " I, I h bezpečí. V březnu 1528 se rozpoutalo pronásledování 1'11111 nim s celou krutostí, jemuž moravští páni nemohli zal" 11111. ěkteří z nich se pokusili o záchranu novokřtěnců ná- 
"Ulil, aby je přijali mezi sebe Bratří jako se někdy [1480] ujali .Id, Ilských. B. Lukáš souhlasil. Zprvu se jednání mezi obojí II 1111 III vyvíjelo nadějně, ztroskotalo však, podle bratrských zpráv HIIlII II vokřtěnců. Rozdíly byly příliš výrazné, než aby byla " ol, I" Ila dohodu, zejména když pronásledování utichlo. Novo- 
, " III I pl" čkali protivenství a Morava se jim stala druhou vlastí .I" hl'l horské katastrofy. 
I I (: I': 1 r. 1528 zemřel B. Lukáš, jsa stár přes sedmdesát 1'11 1('(lní jeho čin ve správě Jednoty bylo veřejné vysvěcení II I,tlIIICI na kněze; do té doby nedála se tato služba v Jednotě " l'I'(:j n v. Byl to výrazný projev důvěry bratrského seniora "III rozvoj jejího díla, či spíše projev nebojácnosti navzdory 
131