Lukáš stojí stranou. Vratislavští mniši 

i zájmem, který o ni byl vzbuzen jejími obranami a útoky protivníků. Byla vnitřně upevněna zavedenými řády ústavními, životními, bohoslužebnými. V čele měla zkušeného, osvědčeného vůdce v B. Lukášovi, jehož autorita mezi Bratřími byla nepochybná. Zatím co v husitské církvi již nehotovost reformace dávala místo hlasu Lutherovu, Bratří si byli vědomi předností své Jednoty jako pečlivě ustavené církve, i když tyto přednosti zakládali v nezasloužených darech Božích. Již na konci IV. kapitoly jsme uvedli jeden z velmi památných bratrských dekretů předchozí doby, jenž řešil otázku, jak se zachovat ke kněžím, kteří by provedli reformaci církve mimo Jednotu. ,Pakli sou dostatečnější zvlášť při nejpilnějších věcech, na čem jednota služebného shromáždění záleží, a to zprávce [to j. bratrští kněží] poznají jistě, že stálé [a] zkušené jest, mají i dlužni sou s lidem se poddati a poslušenství podniknouti' [D 31]' Starší Jednoty zřejmě neměli za to, že by právě nyní nastal takový případ. 

Ano, zprvu nepokládalo vedení Jednoty, na prvním místě B. Lukáš, vystoupení Lutherovo za událost tak závažnou, aby k jeho učení vůbec zaujali stanovisko. Pokud pak pozorovali zájem o Luthera v Čechách, odhadli snadno nehotovost prvotního nadšenÍ. Jako doklad vnitřní neucelenosti husitské církve sledovali, jak nyní jednotliv~ kněží zaváděli na svůj vrub rozmanité změny ať v učení, ať v bohoslužbách. Brzy se ostatně i u některých českých stoupenců Lutherových projevilo ono známé nepochopení zvěsti o ospravedlnění toliko vírou v mravní uvolněnosti. Dosti příčin, aby se Bratří chovali k novému směru zdrženlivě a bděle. 

První styky Bratří s luterstvím i s Lutherem se začaly z iniciativy jednotlivců a měly soukromý ráz. Do Litomyšle přišli velmi brzy po 31. říjnu 1517 tři mniši Z Vratislavě, kteří tam neobstáli, protože se dali na stranu Lutherovu. Byli to Němci: 

Michal Weisse, Jan Zeising, jemuž Češi říkali Čížek, aJ an Mnich. Litomyšlský duchovní správce B. Vavřinec Krasonický je přes námitky Lukášovy přijal do Jednoty. Sloužili jí svou znalostí němčiny. Zejména se jménem Weissovým se často potkáme. 
Litomyšlským jáhnem byl tou dobou ještě B. Jan Roh, jenž 
122 

P. Sperat a Beneš Optát 

sve Jméno německy překládal Horn, latinsky Cornu. Narozen někdy mezi r. 1485- 1490 v Domažlicích na západních hranicích 
,ech, uměl dobře německy, což bylo v Jednotě řídkým zjevem. 

Patrně prostřednictvím vratislavských hostů seznámil se s LuI herovými spisy, a když se brzy potom stal správcem sboru v Bělé pod Bezdězem, užil i místní blízkosti k návštěvě VitemII rku r. 1522, snad v doprovodu Weissově. Zastal tam bratrského j:'thna Beneše Bavoryňského, jenž tehdy ve Vitemberku studoval. 
Tou dobou byl již Luther upozorněn na Bratry jinou «('stou. Jeho horlivý stoupenec Paul V. Spretten [Speratus], tehdy II a krátko kazatel v Jihlavě, poslal mu k posouzení několik článků husitských a několik ,beghardských', totiž bratrských. Jednaly Idavně o večeři Páně a Bratřím přičítaly názor symbolický, 1,lko by o chlebu a víně učili jako o pouhých znameních těla ol krve Kristovy. To nebyl správný výklad jejich stanoviska; \' ('házel z nepochopení bratrského rozlišování různých ,bytů' I I i, tových, jenž je jinak přítomen v nebesích, jinak ve věřícím I lovčku, jinak ve svátosti. Lukáš, jemuž se věc donesla z druhé 11I1'y, uvedl články na pravou míru. Luthera poučilo bratrském pojetí B. Roh osobně, takže Luther sám Speratovi sdělil, jak 111,11 H svátost chápou. A doporučil, aby se o večeři Páně nep' kulovalo. Ať se jen prostě věří v přítomnost Kristova těla 

I I I V('; jinak ať má věřící dosti na slovech Kristových. Tak zprvu III dl Bratří, než je podezírání odpůrců z bludu i vlastní potřeba I' dllo(ného učení přivedla k větě formulované Lukášem podle I dllllského vzoru, že totiž Kristus je ve svátosti přítomen po- 
1111(\ duchovně, mocně a pravdivě. Po čase ovšem i Luther "I!l1 lí od doporučované sprostnosti a vyjádří své pojetí širší I "llIldací, rozvinutou však jiným směrem. 
Diskuse o Bratřích pokračovala ještě r. 1522. Dal k ní nový I" "", I Ueneš Optát Z Telče, jeden z rozhodně husitských kněží, I I Il'sloval přátelské styky s Bratřími. I on poslal Speratovým 
II 11t'lllliclvím Lutherovi otázky o večeři Páně. J'lký prý je I dl 1I1('zi osobou Kristovou a mezi svátostí, a má-li být Kristu 1111 I i vzdávána čest poklonou. ,Luther se nerad vracel I I 1~1 01111, které již jednou prohlásil za všetečné. Pokládal je za 
123 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;10;(9844,0);(0,0);(0,21486);(8025,21486);(8025,19473);(13437,19473);(13437,19141);(21462,19141);(21462,12422);(9844,12422)posrelh0posrelv0pib