[ 
VIII 
] 
Luther- a Bratří. Souhlas v Čechách 

dému Lutherovi bylo hrozným pomyšlení mít něco s tímto 1\ 'bezpečným buřičstvím. Byl překvapen, když četl Husovo kát.ání a zjistil si, že je plné biblického učení. O Bratřích věděl I. jejich norimberské ,Apologie' [151 I] iz polemických spisů protibratrských Jeronyma Dungersheima a Jak. Zieglera, kteří do . vých polemik pojali celé současné bratrské obrany. Bratry měl lil bludaře a setkal-li se u nich i po svém obratu z r. 1513, ano I po říjnu 1517, s názory podobnými jeho vlastním, jako s odpoI ('m proti odpustkům, spíše se toho lekal, než aby byl potěšen. 1,lsně se stavěl od ,pikartů' stranou, ba proti nim, třebas byl bratrskými projevy posílen k vyhlášení svých 95 thesí. Vytýkal 1'111, že zamítají zavedené církevní ceremonie, které je třeba zal Itovávat z ohledu na slabé údy. Na jejich výstražném příkladě 
:1111 sobě předkládal meze, které -nesmí překročit křesťanská 
oboda. Měl je za sektáře, kteří se povyšují nad bloudící I Ill'osvícené, místo aby s nimi z lásky trvali v jednom církevII 111 společenství a pomáhali jim. Jejich vyšší mravní úroveň 11111 ládal za farizejství. Hájil proti nim skutečnost očistce. 
Teprve když sám poznal zajetí církve a vzepřel se rozhodně lllllkristovskému Římu, uvědomil si, že se postavil na stanovisko I \/,,1 rrformace, Bratřími nejdůsledněji zastávané. Připomínal si 110 jl <In u Husův vzor, aby se posilnil ve vyznavačské statečnosti, I d I se k němu byl otevřeně přihlásil na lipské disputaci [1519] 

1"t1 oním známým výrokem, jímž prohlásil sebe i Jana StauI 111.1, ba i Augustina a apoštola Pavla za husity. Postupně při11111 tl t1l'dcžité články husitského i bratrského programu: podá1111 podobojí, mateřský jazyk při bohoslužbách, zbavení kněží I I ,,11111 I Ilého majetku, zřízení kněžství na Římu nezávislého, I IIJlll.lllí inkvisičního násilí. 
('Ilí divu, že se v Čechách brz;y ozval radostný souhlas s i!)'stou

!Illlterovým. Projevil se zejména po lipské disputaci poli 111 jistem, který mu zaslalo několik pražských kněží. tl prvním rozmachu do počátku r. 1524. Husité, kteří II I I I lOdobojí udržovali rozhodnější směr, byli ze Saska 1'11 I IIi v odporu proti Římu a utvrzovali se ve s':ém po
hiblickém sn:ýšlení. Luther se jich ujímal vždy urči- 
119 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;8;(11888,0);(0,0);(0,21489);(21490,21489);(21490,16370);(9601,16370);(9601,4088);(11888,4088)posrelh0posrelv0pib
Erasmus. Luther a husité 
J S M E již u let, která se do dějin církve vepsala počátkem reformátorské činnosti doktora Martina Luthera. Dříve než s ním, vešla Jednota ve styk se slavným Desid. Erasmem Rotterdamským. B. Lukáš poznal jeho ,Enchiridion' a přeložil části z něho ve svém spise ,0 šesti příčinách bluduo obecních' [15 17]. Erasmus zvědělo Bratřích z listu českého humanisty Jana Šlechty ze Všehrd, jenž se mu o nich rozepsal v přehledu náboženských poměrů v Čechách [1519]. Na celkem věcný, ale přece Bratřím nepřejný výklad českého přítele reagoval ku podivu nezaujatě a pochválil mnoho z toho, co mu Šlechta o jejich řádech pověděl. Listy vyšly, jak se u humanistů rozumělo, i tiskem a Bratří byli sympatickým projevem proslulého učence mile překvapeni. V naději, že jej získají pro další zájem o Jednotu, poslali mu po B. Klaudiánovi svou apologii z r. 151 I se žádostí o její posudek, kterého by se před veřejností rádi dovolali. Ale Erasmus se omluvil jednak zaměstnaností, jednak zcela upřímně i obavou, že by mu sympatie k Bratřím, příliš hlasitě projevené, mohly být nebezpečné. Luther se Bratřím ukáže přítelem daleko odvážnějším. 
V prvním styku se světovou reformací 
LUTHER SE DLOUHO nenadál, že by se mohl ocitnout v jedné řadě s Českými bratry a s husity. Češi byli přece po celé století v německém sousedství vyhlášeni za kacíře. Měl-li kdo pro ně sympatie a očekával-li kdo něco od nich, byli to vedle valdenských sedláci, stísnění sociálním útiskem a domáhající se nápravy občasným výbuchem vzpoury. Mezi nimi doznívala ještě vzpomínka na táborské manifesty a na hrůzu z husitských jízd, která pojímala především zámožné třídy německých zemí. Mla- 
118