V první Jednotě 
r. 1451 asi Petrem Paynem cařihradskému patriarchovi .. Misll Petr, husita anglického původu, byl již nejspíše také uČlt kl" Bratra Řehoře v pražském klášteře Na Slovanech. 
Rozpoznání rozdílu mezi věcmi podstatnými, služebnými a případ nými a pochopení theologické důležitosti jejich vzájemn(~ho vztahu i nesměšování pokládali Bratří z Jednoty skoro po clo" dobu své dějinné existence za zvláštní projev Boží milosti, kteréh:, se jim dostalo. Vytyčení těchto rozdílů bylo jim zásadou nq vzácnější a v důsledcích také nejpřevratnější, i když zase 11.1 druhé straně poskytovala pozoruhodné východisko smírnější!llll pohledu ekumenickému. 
Ve věcech víry a církevního řádu je třeba činiti přesný rol 
díl: podle jejich určenosti Božím zjevením, podle jeji~h spasitl'\ ného významu. Nezbytné, protože Bohem samým v Jeho SP~~SI telném jednání nabídnuté, jsou toliko věci, p~~stat~é. ~eJI~ h poznání a přisvojení se strany věřících napom~h~? potr:~ne VI'. I služebné, kdežto případné obřady mohou by tl 1 neby.tl anl'l)1I se měniti podle místa a času. V kritickém vyhrocení protl dogOl,' tickým a obřadním nálezkům pozdního katolictv~ formu:? .Ih Bratří tuto zásadu jasně už v první své generaCl, na pnkl,,1I To 1470: ,Základné věci spasitelné jsou ust~nov~n~ sk,rz: a~)1I toly skutkem i slovem v Duchu svatém a VSl chm verm .krest:~"c mají jich požívati, z podstaty svého spasení zachovatI a nl;,.1 neměniti. Služebných věcí mají užívati, pokud to čas a mlstll dovolují ke svému spasitelnému utvrzení, v případě nemožnll II 
. jich však mohou postrádat beze ztráty spasení. Případ~é vn I konečně mohou býti upravovány podle dobové vhodnosti, USI.1 veny i rušeny býti bez umenšení pravdy spasitelné.' ? tři. rok později potvrzuje Bratr Michal, že v křesťanstvu vZ~lkly skl,lIl v učení i praxi zejména proto, že lidské výmysly postavrlo na nll. III věcí podstatných. Takové změtení je mu znakem ~OSlc~"lt I časů, v nichž je nutno se odvážit s novou věrností Knstov' \'111 církevně reformačního činu. Falešný vnější řád křesťanstva [Ol II extrinsecus], čteme jinde, chce Jednota bratrská ?řekonat ~l(.l I na podstatě Kristovy církve [participatio essentialmm eccleslíH' 1480]' Podle Lukáše Pražského plynou všecky bludy z nepOlil 
426 
V pozdější Jednotě 
zumění rozdílu mezi věcmi podstatnými a služebnými anebo z mylného určování jejich obsahu a vzájemného poměru. Předním úkolem bohosloví a církevního vyznání je znovu jasně ukázat na důležitost podstatných věcí. ,A divné do vás učených mistrů, že žádného rozdílu nečiníte mezi služebnými a základnými věcmi při Písmích' [1514]. Lukášův důraz na spasitelnou užitečnost služebných věcí vedle podstatných zesílila 1'. 1532 bratrská Rechenschaft des Glaubens ve spasitelnou nutnost: Bez služebných věcí nemůže nikdo dosáhnouti spasení, ani je poznati, ani je míti. 
Překvapuje, že výchozí bratrské rozlišení věcí strany podstaty a věcí strany služby se formálně neuplatnilo v konfesích Jednoty, vzniklých od 1'. 1535, ačkoli v jiných jejích současných projevech se s ním setkáváme napořád, zejména po návratu k Lukášovu dědictví [na příklad v listu králi do Augsburku 1547, u přerovského kazatele a Lukášova žáka Jana Wolfa 1548 a v celém literárním díle J ana Augusty]. Můžeme to vysvětliti tím, že podnětem a formálním vzorem této řady bratrských konfesí zůstala Augustana. Matěj Červenka začal psát svou dogmatiku se soustředěním na bratrské vymezení věcí podstatných a třebaže se toto naukové schema poněkud ztrácí z bratrské literatury poslední čtvrtiny 16. století, je uchováno v samé osnově bratrských kancionálů až do 1'. 1615, prvně a nejvýrazněji v Písních duchovních evangelických, které vyšly za Blahoslavovy redakce v Ivančicích 1564. První jejich díl obsahuje písně ,0 věcech podstatných k spasení potřebných', druhý písně ,0 věcech služebných k spasení potřebných' a třetí písně ,0 věcech spasitelných, každému křesťanu podstatným i služebným věcem obcujícímu náležitých'. K této struktuře se znovu vrátil ve svém amsterodamském Kancionálu z r. 1659 Komenský, umístiv v něm vedle českého převodu žalmů písně o věcech podstatných, služebných a případných. 
Ale už dříve našla klasická již bratrská distinkce horlivého obránce v B. Šimonu Theofilu Turnovském. Nedivíme se, že ji pozdní obnovovatel bratrské theologie zmínil ve své obraně Bratří proti polemice Jana Heidenreicha. Překvapivější je, že 
427