Zinzendorf. Obnovená Jednota 
nými. Těšínský ,chrám milosti', vybudovaný r. I709 s JlllYllll chrámy ve Slezsku' po zakročení švédského krále Karla XII. ve' prospěch evangelíků, měl se svými pietistickými kazateli v Ik význam pro šíření nového hnutí zvláště na Moravě. 
Z oblasti někdejšího sboru fulneckéhQ, od Těšína nepHli vzdáleného, zejména ze Suchdola a z okolí, vznikl v 1ctcc II I 722 - I727 sbor v Herrnhutě v Sasku [v Horní Lužici] na panslv hraběte Mikuláše Ludvíka Zinzendorfa [I 700- I 760]. Emigrant německého jazyka sem přivedl tesař Kristián David ze Ženklav u Nového Jičína. [t I75I], původem katolík. Sbor herrnhutsk vznikal za silného vlivu mocné náboženské osobnosti Zinzendol fovy, jehož pietismus se od hallského lišil zvláštním radostným pohledem ke Kristu. Ačkoli hrabě mínil vytvořit s přistěhoval< I sbor v rámci saské luterské církve, který by přispěl k jejímu o/i vcní a na znovuzřízení Jednoty bratrské původně nepomýšle I, trvali suchdolští Bratří při svém úmyslu obnovit za hranice 1111 Moravy sbor Jednoty, jejíž tradice byla v některých z nich vel 11I1 živá. Zinzendorf konečně k jejich úsilí přisvědčil. Odtud vznikl obnovená Jednota bratrská, v níž se osobitým způsobem spqjil určité tradice bratrské s Zinzendorfovým pietismem. V Hcrt'1I hutě nebyla přijata Bratrská konfese ani Bratrský katechismu ani katechi~mu Kcmenského pro Fulnecké sepsaného se tu III užívalo. Byly skládány nové písně duchovní, velmi odlišné o bratrských. Zato spojovalo herrnhutské se starými Bratry vedle jména a touhy Jednotu obnovit - činné účastenství laik. na čilém sborovém životě [byť v nových formách, jak se vytvol il s potřebami nového sboru] a zbožnost hledící k odevzdání ži ol do Kristovy služby. 
Misijní zápal nových Bratří a Sester vedl k rozšíření pl covního pole obnovené Jednoty do nejrůznějších končin svěl a I. obdivuhodné obětavosti těchto Kristových svědků. Rozšín" sborů do cizích zemí dalo příčinu k obnově bratrské ordil1ill 
v níž obnovená Jednota získala zevní pojítko se starou Jednolou skrze její zbytky v Polsku. R. I735 zřídil Daniel Arnošt J ahlCII ski jako senior Jednoty za biskupa Suchdolana Davida Nilse I manna [t I772 V Bethlehemu v Pensylvanii] ar. I737 Mikul. 
400 
Rozchod do tří církví 
Zinzendorfa samého. Poněvadž šlo o uznání jejich ordinace v anglických koloniích severoamerických, kde vládla církev anglikánská, byl v souhlase s jejím episkopalismem položen důraz na zevní souvislost této ordinace s biskupstvím staré Jednoty. O něm se podle B. J afeta, jemuž i Komenský věnoval víru, předpokládalo, že bylo založeno v apoštolské sukcesi prostřednictvím valdenským. Víme, že se Bratří uchylovali k thesi o osobní apoštolské sukcesi z důvodů apologetických, ale že toto pojetí neodpovídalo skutečnému názoru na biskupství v době rozkvětu Jednoty ani historickým skutečnostem. Jejich lepšího poznání se však tehdy nedostávalo. 
Jiní exulanti, Češi, usazovali se zejména nedaleko Herrnhutu ve Velkém HennersdoifěkolemJana Liberdy a v Gerlachsheimu, kde mezi nimi působil Augustin Schulz. Oba byli slezští luterští pietisté, Liberda [t I742] Těšíňan. R. I733 a I737 odešli emigranti z obou míst velikou většinou do Berlína a do sousedního Rixdorfu [nyní Neuk611n]. Byli si s herrnhutskými svou zbožností a řády velmi blízcí; zvláště je tím směrem vedl Schulz. K obnovené Jednotě se však z nich připojila jen menší část. Zatím ('o Herrnhut a sbory odtud vzniklé získávaly další členy především mezi německými pietisty a pak za hranicemi Německa I v Anglii a jinde, zvláště v Americe, pod jménem Moravských Bratří], drželi se ostatní čeští exulanti většinou buď nadále církve luterské, anebo se prohlásili pro církev reformovanou. V Berlíně s Rixdorfem nastalo rozdělení do tří církví r. I 747. Český sbor hcrrnhutský trval nějaký čas také v Nízkém, zal. I742. Sbory, které tou dobou a v pozdějších letech vznikly z dalších českých emigrantů ve Slezsku, připojeném r. I742 k Prusku [Husinec, Bedřichův Hradec, Velký Tábor a j.], byly velikou většinou reformované. 
I riformovaní Ceši hledali v exilu oporu v polské J ednotč bratrské. K jejich žádosti ordinoval pro ně její senior Fridrich Vilém Jablonski, syn a nástupce Daniela Arnošta, Václava Blanického [I744]. O tři léta později byl berlínským reformovaným 
:cchům vyslán z Lešna za kazatele Jan Theofil Elsner [I 7 I 7 až 1782], z polské bratrské rodiny, odchovaný lešenskou školou 
401