Péče o Jednotu. ,Rada o napravení' 
svého vysokého stáří se staralo zachování seniorského úřadu v její české větvi. Po příslušných poradách byl jí r. 1662 '/, seniora ustanoven jeho zeť Petr Jablonský-Figulus, ještě v (:, chách rozený, tehdy kazatel v Mokrém u Gdanska, zárovC"1 s Mikulášem Gertichem, kazatelem v Břehu, proJednotu polsko" Za písemné asistence Komenského vysvětil oba jediný zbývají, senior polský, Jan Bythner. Linie polských seniorů se udržrl, i nadále v rodu Jablonských a pak Cassiů [původem z Vysok('ho Mýta, kteří přes Skalici dospěli do Polska] a jejich druhů a 11.\ stupců. Naproti tomu Petr Figulus zemřel ještě před snu I Komenského [1670] v Klajpedě a zůstal bez nástupce. Zl> I čeští Bratří viděli v seniorech Jednoty polské i své Starší. I to svědčí o stálém zájmu amsterodamského seniora o rodilOU Jednotu, že ještě krátce před smrtí žádal Drabíka o pos\:'1Il historického materiálu k jejím dějinám. 
Královské učené společnosti londýnské věnoval r. I hllll svou teprve nyní tištěnou ,Via lucis' s výzvou, aby položil pravý základ svému bádání ve smyslu jeho úvah. A starost SV)' I posledních dnů věnoval dokončení a vydání svého stěžejnílu díla pansofického ,De rerum humanarum emendatione consultatio (t/ tholica' [,Všeobecná rada o napravení lidských věcí'], na níž II I pracoval po desítky let. R. 1662 vydal její první dva díly ,PalU gersii' a ,Panaugii', ,Všeobecné povzbuzení' a ,Všezáři'. Dal části velmi obsáhlého, sedmidílného spisu zůstaly v rukopi (' .1 po naši dobu. Patří mezi ně zejména ,Panorthosia' [,Všenáprava' I a ,Pampaedia' [,Vševýchova']. Komenský zde doceluje své 11.\ vrhy na obrodu lidstva cestou lepšího poznání Boha, človck 
i přírody, lepší výchovou a lepším uspořádáním společDOHl1 I církev chce mít sjednocenu a obnovenu, při čemž mu - pll víme o tom ještě - tane až do konce na mysli Jednota bratlsk jako vzor. Jeho bohatě rozvinuté, promyšlené plány zach:'lz, zajisté až k utopiím, obsahují však také velmi mnoho rad z('( I konkretních a podnětných pro ekumenické úsilí dneška. })I ( ,I běhl jimi nesmírně svou dobu, není však pochyby, že v IIi, I měl na mysli církev viditelnou, sloužící Bohu na tomto SVI'l a neztrácel se v nadpozemských snech. 
390 

Komenský t. Šíře jeho oso b nos ti 
Jeho síly byly vyčerpány. Dne 15. listopadu 1670 zemřel v Amsterodamě. Byl pochován v blízkém Naardenu. Bylo častým zjevem, že se z přelidněného velkoměsta pochovávalo v sousedství. Hroby tam byly levnější. A v naardenském valonském kostelíku, jejž si Komenský vyvolil pro svůj hrob, shromažďovali se k bohoslužbám také valdenští. Poslední český senior bratrský byl s nimi ve styku. Vypsáním hrůz jejich pronásledování právě pro trpěného doplnil ,Historii o těžkých protivenstvích církv xcské' v českém vydání [1655]' S jejich kazatelem a obhájcem .I canem Légerem se spřátelil, když i on nalezl v Holandsku útulek [1662]' 
II KOMENSKÉHO je třeba počítat s velikou šíří osobnosti. Nebylo by správné sledovat jedinou z mnoha linií jeho myšlení, jedinou z tendencí jeho úsilí a zapomínat, jak se v jeho mysli i srdci sdružují, navzájem se nevylučujíce. V jeho zbožnosti a theologii jsou vedle sebe projevy prosté bratrské víry i tóny mystické, theosofické a racionalistické. Asketické odvrácení od světa a zahledění do vlastního srdce, jako by nebylo ničeho .l nikoho mimo dvojici Já a Bůh, a zase plný zájem o věci tohoto světa a o život politický, i plný důraz na církev, na Boží lid, na sborový život v řádu a kázni, na theologickou jasnost učení o Kristu, aby církev měla jasnou cestu víry před sebou. Jetu dobře bratrská linie zbožnosti s jasným příklonem k reformaci l.ápadní ve sporných bodech vůči výraznému luterství, s rozhořčeným protestem proti římskému antikristovství, ale je tu i upřímná ekumenicita, spojující všechny konfese evangelické, ha všechny křesťanské církve. Je tu vedle sebe zřetelný sklon I pietismu, mezi jehož přímé předchůdce je Komenský právem I azen se svou subjektivní zbožností citově vysoce stupňovanou .I značná míra důrazu na rozumové, přirozené poznání, kladené f('měř na jednu úroveň s Božímzjevením v Písmu, spolu s velikou dClvěrou v mravní schopnosti člověka: obé je příznak osvícen- 
I ví, k jehož připravovatelům náleží bratrský biskup rovněž vším právem. R. 1661 vydal znovu spis Raymunda de Sabunde 'I'heologia naturalis' a nejeden jeho návod pro ctnostný život 
391