D rab ík t. Zán ik slovenských sb o rů 

V plánech na společný postup evangelických mocností k vy vrácení papežského panství a v touze po konečném míru se rmOll til nad válečným sporem mezi předními protestantskými státy Anglií a Holandskem - z obou zemí byli Bratří stále ještě pod porováni také hmotně - a volal je ku pokoji [,Angelus pacis' ,Anděl míru', 1667J a k misijnímu úsilí mezi pohany, dovol'" vaje se i tu proroctví Melišových a Drabíkových. Zájmy ll" landska a Anglie se však nesly k upevnění jejich mocensk{·hll postavení na moři, a další koalice evropských států se již vtd)1 I neřídily jejich konfesijní příslušností. Anglie i Holandsko Zlil pokojovala nyní rozpínavost Francie Ludvíka XIV. více JH' útisk zbylých protestantů pod vládou katolických mocno~1 
A moc protirqormace rostla jak v Polsku, tak v zemích hab burských. V Čechách a na Moravě byla po r. 1650, když oele.1 poslední švédská okupační vojska, soustavně prováděna rekatoll sace všeho obyvatelstva s rostoucím úspěchem. Došlo i na CVal gelické církve v Uhrách. R. 1666 se připravovalo spiknutí uh r~ šlechty, jež se stavěla proti císařovu absolutismu. Bylo prozl. zeno, a třeba mezi účastníky byli na předních místech katolíci, b I vina přičtena protestantům a jejich duchovním. V propuknuv~'" pronásledování, které mělo zničit uherský protestantismus, II I postiženi i Bratří. Drabík byl [1671 j postaven před soud v BI ti slavě jako císařův nepřítel. I ve vězení se zprvu choval se s('b vědomím proroka. Vysoké stáří a záliba v pití, jíž dovedli VY"~ jesuité, oslabila však jeho pevnost, takže v poslední chvíli pll 
tou pil ke katolictví. Potupné popravě tím neušel. ZároVI byly zabrány s mnoha evangelickými kostely i bratrské chdlll ve Skalici a v Púchově, tamní kněz B. Vetterin, rovn~ž již sUd I držen v těžkém vězení, až se zavázal, že nebude nikoho odv{ul od přestupu ke katolické církvi. Senior Chodníček byl tou doboll mrtev. Bratrské sbory na Slovensku byly rozptýleny. Rákóczy" již katolíci, jich nechránili. Spíše prokazovali horlivost P' (ll reformačnÍ. Někteří kněží a s nimi asi i jiní Bratří se uch 'I 
do Polska, 	. 
Vyhnanství trvalo již téměř padesát let. Původní cXlIl.lI většinou již vymřeli. Jejich synové a dcery se neubránili vii 
388 

shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;12;(21481,0);(4387,0);(4387,2527);(3930,2527);(3930,5515);(2628,5515);(2628,11724);(868,11724);(868,14826);(0,14826);(0,21497);(21481,21497)posrelh0posrelv0pib
,Unum necessarium.' Nové labyrinty

~~o:í, s ní~ž se sbližovali i novými rodinnými svazky~ Co mohl~ Jeste v exIlu zbývat z původní české Jednoty? 

"V Pádu Drabíkova a rozptýlení slovenských sborů Jednoty .JIZ se Komenský nedožil. Až do konce svých let se nepřestával zabývat událostmi politického života a snažil se zařadit je do obrazu daného nadějemi, jež povzbuzoval Drabík. Ale stáří a n moc~ ~e~ vybízely, aby pořádal své věci k odchodu. Myšlenky, ~tere Jej pred lety vedly ke psaní útěšných spisů, daly znovu ráz .Jeho závěrečnému účtování s plány a pracemi celého života v la~ins~ém,spise ,Un.u~ nec:ssarium' [,Jednoho jest potřebí'; 1668]. Z hdskych labynntu a unavných zklamání vidí tu východisko v rozeznávání věcí zbytečných a potřebných, v soustředění na lyt~, v od~ítn.utí oněch. S chválou prostoty Božího zjevení vynáŠí Knsta za. Jedmého učitele, v Písmu vidí celou svou theologii, V Apostohku celé své vyznání víry, v Desateru souhrn pravidel pro život~,v př.ikázání ,Miluj bližního' sumu vší politiky. Se vším se porovucI ~nstu pro zbytek života i pro věčnost a po třetí již I ~o ,~sa,ftu . a ,Smutném hlase'J se loučí s ostatky Jednoty. Ale vc~ovan.I SpISU falc.kraběti Ruprechtovi, dobrodružnému synu kr~le ::ndr~cha a vhvnému důstojníku anglického krále, prozraI.UJe ?~ece I tu stálou vzpomínku autorovu na někdejší svobodu vlastI 1 starost o Bratry, jimž chtěl v Ruprechtovi získat přímluvce při prosbách o podporu. 

. A současně se zaplétal do nových labyrintů. Vyhledával nekhdná. přátelství s muži jako byl pietistický separatista Jean de LabadIe, zakladatel sboru v Middelburku, odloučeného od církvc I'(:rorm~vanoé, a ~ jiným~ pietisty rozmanitého ladění a výstřed1I,Ich nazoru. ~tykal se 1 s takovými, kteří pak našli místo vcdle I'.J. Spe~era, věrného církvi, dal se však zaujmout také AntoinetI().~ Boung~on~vou, m,á~ivou hlasatelkou nového zjevení, jehož pl y se v m svetu dostava. Neprohlédl, že jde o ženu velmi pol kzřelých záměrů. I jiní se jí dali oslnit. 

. Ale třeba se v některých chvílích opájel touto svůdnou lilY ~lk~u, která zatlačovala do pozadí nejen význam církve, l~(, ~ Plsmo,v ne~odl:hl jí. V šíři jeho duchovního rozpětí vždy Ilslavalo predm mIsto slovu Kristovu a Jednotě. Ještě v letech 
389