Polská Jednota. Kniha Lasitského 
A Komenského svírala starost, aby tyto zbytky živě parna tovaly na nejvzácnější odkaz otců. V ,Kšaftu' mluvil velmi kriticky o mravním stavu Jednoty polské. Není v ní kázně, knbl jdou za svým ziskem, nevede se řádná péče o vzdělání bohoslovci'l, kteří se vracejí z cizích škol s nemravy a s mudráctvím v hlavác h [ta výtka platí i bohoslovcům českýmJ, takže se sbory nevzd I;', vají, patroni odcházejí a Jednotě hrozí pád. V Lešně samélll byli Bratří od r. 1642 pod dojmem odstupu B::>huslava Leszczyr'l' ského, jenž byl r. 1636 zdědil město po svém otci Rafaelovi, Vstoupil do katolické církve, aby si neznemožnil dosažení vys ších hodností ve státě. Následoval tak příkladu mnoha jiných nicméně byla to pro Bratry veliká ztráta, když její přední Čll-ll z vysoké šlechty dal přednost světským zájmům před vírou, v níž byl vychován. Bratry upokojil ujištěním, že jim nadále budl ochráncem a trval při svém slově; ale nemohl zabránit, ah\ městský chrám nebyl na nátlak poznaňského biskupa vyd;'" I církvi katolické. Bratří si vybudovali nový, větší, a pJží va li zatím skutečně pokoje. 
Ale ani s mravním stavem českých exulantů a pokolení v exilu vyrostlého nebyl Komenský spokojen. Již r. 1632 byly stesk na chování Bratří sloužících ve vojsku a na nekázeň v lešensk{oll\ sboru. V dalších letech zabývají se synody mravní uvolněno~ll bohoslovců studujících v Toruni, poměrně mírně se vyřizuj mravní poklesky mladých kněží, shledává se, že je v lidu i m 'll dospělými slabá znalost základů víry. [D 282 n., 291 -2911 Odtud Komenského vydání osmé knihy ,Historie o původu a činech Bratří českých' Jana Lasického [výše 257J v latinsk{orll originále, zachovaném v Žerotínově knihovně, i v českém pi I kladu, s naléhavým doprovodem, volajícím k rozpomenutí 
na první lásku a k návratu ku příkladu předků. Vždyť nekajíc nost exulantů je hlavní příčinou, proč Bůh stíhá svými tr('st Jednotu a nedopouští její návrat do vlasti. Není ještě pozdě. I 11.1 pomíná k nápravě kazatele i lid, z ,Haggaea rediviva' opaklljf výzvy k svornosti mezi evangelíky, jejichž spory strhují i Bratr a k upuštění od hádek o rozdíly ve víře. Ukazuje k stl'('dll cestě, dané prostou vírou ve slova Písma, v učení o křtu, o V('I I 
380 

Bratří a reformovaní na Slovensku 
Páně, o osobě Kristově, o predestinaci, vybízí k cestě tichosti, aby zakončil vřelým vyznáním naděje na nové mocné Boží milosrdenství [r 649J. 
I z řad bratrské šlechty české zbývající v Polsku a v čmecku se ozývaly hlasy pro udržení sborového života Jednoty. Komenskému pak bylo uloženo, aby se vydal na Slov nsko k visitaci tamních sborů. 
Na Slovensku oživl protireformační tlak v letech třicátých, takže tamní Bratří na čas pomýšleli na odchod do Polska. Krise tehdy brzy pominula. Postavení evangelíků posílil pak r. 1644sedmihradský kníže Jiří I. Rákóczy, horlivý kalvinista. Ve spojení s uherskými protestanty, nespokojenými s císařem - od r. r637 byl to již Ferdinand III. - vstoupil do války proti Vídni. Císař tísněný Švédy vyhověl požadavkům uherských protestantů mírem lineckým [r645]. I nadále byli Rákóczyové ochránci evang-clíků v Uhrách a podporovali bratrské osady v Lednici a v PÚchově. Aby mohli požívat ochrany zákonů, zaručujících svobodu evangelického vyznání jen luteránům a kalvinistům, pripojili se Bratří i na Slovensku k církvi reformované [r. r 644 na synodu ve Skalici, r. r647 smlouvou ve FarkašděJ a jmenovali se stoupenci IIclvetského vyznání, v Uhrách od reformovaných přijatého. Příbuznost konfesijní platila jim více než úplná blízkost jazyková, k terá je pojila se slovenskými luterány, mezi nimiž žili a s nimiž se pokojně snášeli. Jazyková rozdílnost i místní odlehlost od sborů reformovaných, na západním Slovensku výlučně maďarských, napomáhala zároveň další samostatnosti Bratří v rámci reformované církve, která jim ji také s plným pochopením přála. 
Když zmizela naděje na návrat na Moravu, viděli teprve bratrští exulanti na Slovensku svůj stálý a poměrně bezpečný domov. S pomocí zahraničních souvěrců si postavili chrám ve Skalici, menší kostelík v Púchově. Po smrti seniora Justina volali tím více po návštěvě z Lešna. Komenský přišel do Skalice k velikonocům r 650, posvětil tu nový chrám, řídil Hhůzi hčží přTdstavil jim jako nového seniora B. Jana Chodníčka, již dříve /'voleného. K velikonočním bohoslužbám a k slavnostním úkoIlLlm sešlo se i z Moravy mnoho Bratří, stále ještě vytrvalých 
381