Služba Švédllm 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;10;(21487,0);(0,0);(0,11388);(802,11388);(802,14187);(2028,14187);(2028,15688);(2831,15688);(2831,21500);(21487,21500)posrelh0posrelv0pib
spise ,Christianus reconciliabilis reconciliatore Christo' [,Kll ťanstvo lze smířit, smíří-li je Kristus'J, kde chtěl ukázat, Žl' I přišel čas k sjednocení všech křesťanů ve všech národech po jcdním Pastýřem a Králem k svornému životu. 
Toruňské rozhovory se ovšem nezdařily. Luterští zástup,i zejména Abraham Calov, tehdy v Gdansku působící, a ku po moci přizvaný profesor Joh. Hiilsemann z Vitemberku nczII.11 jiné základny kromě Formule svornosti. Smířlivého Gcm Calixta z Helmstedtu, ač luterána, mezi sebe nepřipustil takže zasedal v poradách reformovaných a Bratří, kam II přizván. [Byl to počátek předlouhého sporu o t. zv. synkn'tl mus - smíření křesťanů na základě zmírnění konfesijních PI' civ - jenž trval mezi Calixtem a Calovem a jejich stoupen i JI čtyřicet let.J Katolíci pak, jimž byly spory protestantů vítall)' divadlem, činili si nárok na přednostní postavení a na UZIl:1I římského učení jako rozhodujícího. 
Šíře všekřesťanského pohledu neznamenala Komenskéllll netečnost ke scestným učením v podstatných článcích ví, Řadou latinských spisů nyní i později odmítal učení sociniálll aby proti nim hájil plné Kristovo božství, i výklady Pavla Fe I genhauera, jenž pochybovalo skutečném lidství těla KristO\, 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;6;(21470,0);(0,0);(0,5136);(3700,5136);(3700,21495);(21470,21495)posrelh0posrelv0pib
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;20;(21494,0);(2075,0);(2075,3258);(518,3258);(518,4659);(2075,4659);(2075,7055);(1037,7055);(1037,12577);(518,12577);(518,13243);(2075,13243);(2075,15905);(0,15905);(0,16904);(1037,16904);(1037,19636);(3140,19636);(3140,21497);(21494,21497)posrelh0posrelv0pib
STÁLOU touhou Bratří zůstávalo ovšem obnovení církve ve vlllll 'Zejména Švédové se českým exulantům zavazovali sliby osvo bození jejich domova, i když státní věci po Gustavu Adoll<I vedl kancléř Axel Oxenstj erna. Veliký počet českých d ůstoj n ík a vojáků sloužil nadále pod švédskými prapory. Komenský Jil děl rozmnožit závazky Švédů k Čechům pracemi pro švéd s školy, které si na něm kancléř vyžádal a jež od r. 1642 kOll I v pruském Elbl~gu, tehdy Švédy obsazeném. Vzešla ocitli zejména slavná ,Methodus linguarum novissima' [,Nejnowj metoda jazyků']' eprospěly však ani služby českého pedagn ani oběti českých bojovníků v poli. Neměla pro ten čas úspč< h, literární činnost exulantů, v níž vynikla desítidílná ,Histoll církevní' Pavla Skály ze Zhoře, psaná v saském Freiburgu a \' pisující zejména zevrubně české děje od počátku 17· stolctí II 
376 
Vestfálský mír 
lok 1623, a Pavla Stránského latinská ,Res publica Boiema', 
daná v Leydenu 1634 na obranu českých práv. Stránský býval literárními historiky mylně pokládán za Bratra. Spíše byl jím ()ndřej Habervešl z Habernfeldu, někdy pražský lékař blízký " oru Fridrichovu, usazený pak v Haagu, kde r. 1645 hleděl .. ,sáhnout do mírového jednání stručným, ale statečně apolo(,tickým spiskem ,Bellum Bohemicum'. Dovozoval právo 
(:1' hů na volbu panovníka i na jeho sesazení, nesplnil-li přijaté 
:,vazky. Nadarmo poukazovali čeští trpitelé i mimo ,Historii oj tčžkých protivenstvích' na protrpěné útrapy, jako Mikuláš I iviš z Doubravína, zemřelý v Lešně 1647, autor svéživotopisIlI'ho ,Actus martyrologicus', jenž v ,Soudu ancb rozepři mczi Ill'skýmJ lvem a [habsburskouJ orlicí' svolával Boží soud na .1' ,tře. Nepomohly prosby ani výčitky, kterým se nevyhnul ani lomenský v listech kancléři Oxenstjernovi, za nimiž bylo tolik ,,1:lČC a zklamání. Válka unavující obě strany se skončila komI',omisem, v němž Švédové nakonec od obhajoby českých po- 
,davků upustili. Čechy i Morava byly ponechány úplně v moci 11.i1)sburků ujištěných, že české země udrží a svou povinnost I Il:jich obyvatelstvu vykonají jen, když docela potlačí reformaci. I n!!álský mír [1 648J zpečetil bělohorskou pohromu, pokoření I I k{·ho národa a zánik organisovaného církevního života české I .Ing-elické církve i Jednoty ve vlasti. 
377