Pansofie. lrenický program 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;12;(21495,0);(1251,0);(1251,8966);(0,8966);(0,12059);(834,12059);(834,15773);(1668,15773);(1668,19334);(2525,19334);(2525,21493);(21495,21493)posrelh0posrelv0pib
odtud vzniklé přibylo nedorozumění stran výnosu sbírek, kOll ných Bratřími pro vlastní exulanty. Martinius reklamoval pocl i pro Perenské, protože prý dárci rozuměli, že obdarov;Í\ Čechy vůbec. Odtud trpký spor, který byl rozvířen i litel"Ú11I Na Martiniových ,Pět a třidceti mocných důvodů, pro kll všickni evanjelistští Čechové zajedno býti mají' [1635] odpovhl Komenský za Jednotu obranou ,Na spis od M. S. MarIi •• ohlášení' [1636]' Martinius pokračoval v polemice, dok" neumřel [1639]' 
VEDLE B. Jana Felina, konrektora lešenské školy, jenž 'l vrubn'ě rozebral odpověď Martiniovu, účastnil se Komen výměny traktátů ještě ,Cestou pokoje' [1637], kde opět SOl stavně rozvedl myšlenky o sInÍru mezi církvemi láskou, prostol. ve víře a snášelivostÍ. Tato kniha úzce souvisela se snahall Komenského a jeho přátel, zejména v Anglii, o smír mezi křeJ/Í/ vůbec. Mělo k němu dojít v očekávání Kristova příchodu, jl'lI nesmí zastihnout církev nepřipravenu, cestou všeobeclH'l křesťanského vzdělání na základě všeobecné, bezpečně zjištc'l moudrosti, pansofie. Všecko vědění má se zpracovat, prohloutlll rozšířit, shrnout vjedno, aby byla připravena moudrost " obsáhlá, v Bohu založená, která by vzděláním a výcho , snadno přešla do duchovního majetku lidstva a dala základ I, I šímu světu. Komenský pracoval na těchto plánech od let tři. tých a jeho přítel Samuel Hartlib vydal jeho ,Prodromus P,ll sophiae' [Předchůdce vševědy] v Anglii r. 1637. Zájem h veliký a vedl k tomu, že parlament pozval Komenského cl Londýna r. 1641. Plán na vybudování kolegia, které by P' pansofii pracovalo, se za bouře anglické revoluce nezdil Bratrský senior však napsal v Anglii knihu ,Via lucis', kde kládá svůj vševědný a irenický program. Svět je škola moudro I škola nižší, po níž čeká člověka akademie nebeská. Pro lu nižší školu jsou tu knihy: viditelný svět, člověk s rozumnou dll a s vrozenými, jak on věřil, ideami, a Písmo jako komentát S\ I I zevního a vodítko světa vnitřního. Tuto božskou školu, pOkol nou odvrácením od Boha, je třeba napravit všeobecným svčtlll 
374 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;8;(21452,0);(0,0);(0,4570);(1119,4570);(1119,18669);(5657,18669);(5657,21496);(21452,21496)posrelh0posrelv0pib
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;16;(21486,0);(2677,0);(2677,1444);(2344,1444);(2344,5233);(332,5233);(332,7351);(0,7351);(0,8685);(1679,8685);(1679,13924);(0,13924);(0,16152);(1679,16152);(1679,21496);(21486,21496)posrelh0posrelv0pib
Toruňské Colloquium 

jehož se dosáhne spořádaným shrnutím všeho, co Bůh člověku zjevil. Prostředkem k tomu budou universální knihy, universální školy, světové kolegium vědců, universální jazyk. Tak se odstraní temnota a zvítězí svčtlo. I pohané i Židé se obrátí ke Kristu ;1 svět bude InÍt mír, opravdový zlatý věk, zavládne panharmonie. Propracování pansofických plánů pokládal Komenský za svůj I1cjnaléhavější úkol. 
V Polsku bylo k harmonii daleko. Evangelická šlechta, pobouřená dalším útiskem, ohlašovala na zemských sněmech znovu práva disidentů za bouřlivých srážek s katolickou hierarchiÍ. .Již tehdy hrozili evangelíci, že se o pomoc obrátí k cizím evangclick)m mocnostem. Šlo hlavně o Švédsko, velmoc Baltu. Toto naFětÍ i plány na získání švédské koruny vedly krále Vladislava k smiřovacím snahám mezicírkevnÍm. Stejné plány propagoval zúroveň Bartoloměj Nigrin, reformovaný kazatel v Gdansku s pestrou konfesijní minulostí, a proslulý kapucín Valerian Magni, jenž pak Nigrina r. 1643 získal pro katolictvÍ. Katoličtí biskupové svolili k jednání v předpokladu, že vyzní v nový způsob nátlaku na disidenty, aby se sjednotili s římskou církví vstupem do ní. I bylo králem svoláno t. zv. Colloquium charitativum do Toruně Sl' sliby postupu laskavého k protestantům [1645]. I Komenský hyl pozván k účasti. Bránil se, jsa zabaven pracemi pansofickými ,I školskými, ale přece do Toruně přišel. V přípravách tohoto j('dnání napřed odsouzeného k nezdaru napsal spis na obranu 
protestantského pojetí víry na adresu Magniho a hájil protestantské pojetí kněžstvÍ. Patří sem však i jeho ,De dissidentium in Il'bus fidei christianorum reconciliatione hypomnemata' [,PoInámky o smíření křesťanů, rozcházejících se ve věcech víry', I G.13], v nichž připomněl do vlastních řad původní úmysl reIlit mátorů obnovit církev celou a neustrnout při ustavení dílčích ( II kvÍ, i povinnost dokonání reformace zejména v životě křes'dnů. Všechny dílčí církve se mají zastavit nad svými cestami, 
znat svá provinění a roztoužit se po jednotě. Všecky také 11l:'jÍ co říci k opravdové reformě církve. Vždyť každá z nich ~i1stává určitou pravdu, i když zachází do jednostrannosti jejím 1lt'lllírným zdůrazňováním. Po léta se pak zabýval prací na 
375