shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;26;(21496,0);(3839,0);(3839,2099);(4979,2099);(4979,3735);(3439,3735);(3439,4323);(4219,4323);(4219,6298);(2679,6298);(2679,7138);(3059,7138);(3059,9152);(3439,9152);(3439,10034);(3839,10034);(3839,13017);(1919,13017);(1919,14443);(2679,14443);(2679,17678);(0,17678);(0,20070);(1139,20070);(1139,21499);(21496,21499)posrelh0posrelv0pib
Jednota v Polsku 
jedinou, která má v Polsku plné právo a odkazovali evang('l 
k pouhé toleranci, závislé na dobré vůli katolické strany. Kdln za přední povinnost chránit práva církve katolické. Tehdy Ll bylo jména disidentů, zahrnujícího do té doby všechny nM, ženské strany v zemi, po prvé užito jako označení pro nekaloH vedené stále ještě řadou významných velmožů, z Bratří zejlllC I Rafaelem Leszczynským. Došlo chvílemi k napětí, jež hro,,1 občanskou válkou. Ale brzy se ukázalo, že evangelíci již nemnll na odboj pomýšlet. Tu bylo tím významnější, že Vladislav, ol nepodobný, byl z vnitřních i z politických důvodů nábož(,ll snášelivý, aby si nepopudil pravoslavné ve východní části Zl I a aby si nezatarasil cestu na švédský trůn. Jesuitům nepřál. I h I evangelíkům snáze spokojit se s jeho všeobecnou přísah ll, bude chránit práv disidentů, i při výhradách katolíků, že t jeho sliby mají jen dočasný ráz. Král pak vystupoval jen p' sociniánům. Dával místo exulantům ze Slezska, kde Ferdill.I nedodržoval náboženskou toleranci, takže do Polska odtud Jl bylo mnoho německých evangelíků. Nicméně tlak s katolil strany trval a litevští kalvinisté ztratili kostel a školu ve Viln(' ." roveň se zrušením známé školy sociniánské v Rakowě, a t.I Bratří utrpěli další ztráty, zejména v Ostrorogu [r637]. Tan chrám zabrali katolíci. Bratrský kněžský seminář byl př<'lIc 
do Lešna, kam přesídlil i senior Jan Rybiúski. 
Slábnoucí polská Jednota se v těchto letech spojila s rrjilff/l vanou církví malopolskou a litevskou. Vedle delegátů polských BI j s Janem Rybirí.ským V čele účastnili se závěrečného jedml111 Wlodawě [r634] také B. Hartman a Komenský za české sho Řád Jednoty byl tu vzat za základ společných řádů agendúllI a i tak byly povoleny Bratřím výjimky tam, kde chtěli setrval I svých obyčejích, které reformovaní nepřijali. Šlo většinou o zlosti nevelkého dosahu. Naléhalo se však na Bratry, patl·tlC české, aby občanské seniory připouštěli k synodům. Vcdlc' I lečné agendy byl připraven společný zpěvník. Přední senioři \ 

tří církví se měli scházet jednou za tři léta k poradám. Ú čas tll církve, územně svými obvody rozdělené, uzavřely tedy kOll deraci při samostatné církevní správě pro každou z nich. V III 
372 
Spor s Martiniem 

I' již předpokládal souhlas. Jednota tak nabývala vždy více rázu I !'formovaného, když se ijejí bohoslovci obraceli na reformované 1., kulty, hlavně do Holandska. Ve Franekem byl profesorem Jan 1', I akowski-Maccovius z polské bratrské rodiny z l.obženice, známý Il'formovaný orthodox [t r644]. Bratrští bohoslovci českého pů- 
nelu vstupovali vždy více do služby polských sborů rgormovaných. 
II li mezi nimi i tak významní mužové jako Jiří Veselský-Laetus II' r649] a jeho bratr Jan [t r656], synové někdejšího duchovIItho správce v Rosicích u Brna, z nichž Jiří vynikl latinskými 

pisy exegetickými ke Skutkům a k Efeským a díly homiletIckými i jako skladatel polských duchovních písní, Jan pak spisy hislorickými. Jeden z nich, ,Speculum mysterii iniquitatis', sledllje Antikrista v protivnících evangelické církve, hlavně v papdi, a ,Compendium historiae universalis civilis et ecclesiasticae' podává v přehledu obecných dějin dobré zprávy také o Jednotě podle :tasického a Camcraria. Bylo vícekrát vydáno. 

Viděli jsme na projevech Komenského z r. r63r, že spojeni ',-r/noty české s českou evangelickou církví nebylo tou dobou samozřejmé. d~emné vztahy mezi oběma církvemi, na domácí půdě již tak 

1,líženými, opět se uvolňovaly, když se obojí exulanti v cizině IlIllně přikláněli k církvím, které si navzájem byly tak vzdáleny. l..IlÍm co Bratří napořád navazovali nejužší styk s reformovali mi, uchylovali se ostatní evangelíci mezi luterské Slováky Ill'bo do luterského Saska. Zde však byli trpěni jen při úplném 1111hlasu s tamním bohosloveckým směrem a s tamními bohohlžebnými způsoby. Kdo se odchyloval, byl vydán mnoha nelI;'lzÍm a býval nucen hledat jiné útočiště. Za těchto okolností 1,~lo skoro nezbytné, že se exulantský sbor v Perně za vedení 
\ !lIrtiniova orientoval výrazně lutersky a zdůrazňoval úplnou hodu České konfese s Augsburskou.Bratří, také v Sasku m zi 

I llinnty zastoupení, hájili však právo na vlastní sborový život. pojení s českými evangelíky na základě České konfese jim nelI.1menalo závazek ztotožnit se s luterstvím saského typu, jak je I tomu pobízel Martinius v pokračování starších snah luteránů, d, se Bratří cele vzdali své obzvláštnosti. Martinius způsobil, I byli ze země vypověděni. Uchýlili se do Lešna. K nevůli 
373