shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;34;(21496,0);(2679,0);(2679,2169);(1919,2169);(1919,2958);(2299,2958);(2299,3903);(2679,3903);(2679,5325);(2299,5325);(2299,6350);(1919,6350);(1919,6862);(2679,6862);(2679,8481);(2299,8481);(2299,9545);(379,9545);(379,10059);(1919,10059);(1919,11479);(2299,11479);(2299,14793);(379,14793);(379,15582);(759,15582);(759,16883);(0,16883);(0,17711);(379,17711);(379,18185);(1139,18185);(1139,21500);(21496,21500)posrelh0posrelv0pib
· Bílá hora 

zatím vyvázl z první tísně a obdržel pomoc ze Španěl, od papd od katolické Ligy a od jejího vůdce Maxmiliána. Vydatnější po moc z Polska znemožnila tamní evangelická šlechta. NadI Čechů kladené ve spojence většinou zklamaly. Směřovaly hlavu k zemím západní reformace. Král Jakub však - přes sympal anglické veřejnosti s Čechy - málo dbalo osud zetě, jenž podl jeho soudu přijal korunu illegálně z rukou povstalců. Nejsill1l"J byla pomoc holandská. Ale holandští žoldnéři si počínali tak, " se proti nim bouřili čeští sedláci jimi týraní. Povstání rakousk }'I stavů potlačil vévoda Maxmilián. Sedmihradský vévoda a VlJclt uherských protestantů Gabriel Bethlen [Bethlen Gábor], kah nista, začal válku s Ferdinandem, na české bojiště však jeh pluky přišly pozdě. V Čechách samých nebylo dost vědo II smrtelné vážnosti zápasu. Nebyly vynaloženy prostředky, kll I potom uchvátil vítěz. Stal se jím Ferdinand bitvou na Bílé lm 8. listopadu 1620, po níž král Fridrich neprozřetelně opu I Čechy. Málo měst - mezi nimi Tábor - vytrvalo na I 
v obraně. Jen na východní Moravě trval odboj lidu v hornatl~1 Valašsku. Jinak zůstal lid až na ojedinělé krátkodobé VZPOIll pasivní vinou stavů, kteří nedovedli dát do rukou poddanýl 
zbraně se slibem uvolnění poddanství. 

Na pány a měšťany padl strach. Čechy a Morava se vzdal na milost i nemilost. Vláda v Čechách svěřena Karlu z Liechtell štejna, na Moravě ustanoven místodržíCÍm kardinál Dietril h štejn. Prostředkováním saským přijalo Ferdinanda opět za kl,'aI Slezsko, kde císař, odvažuje meze úspěchu na ten čas dosažill I ného, slíbil zachovat svobody politické i náboženské. Vůdco českých a moravských stavů pospíchali z dosahu císařovy mOl většinou aby pokračovali v boji v cizině v jisté naději zvratu \ o jenských věcí ve válce, která se rozpoutala i mi~o Čechy. r d zůstal nebo se v důvěře v dobré svědomí vrátil jako BudovI neušel císařově pomstě. Po krátké době svobody dolehla na míli i CÍrkev katastrofa následků, na něž nikdo nedovedl pomysh 
358 
[ 
XXII 
] 
Odchod do vyhnanství J. A. Kamen ský 
CfSAŘ VYUŽIL VÍTĚZSTVÍ plnou měrou. V únoru I 162 I bylo provedeno dalekosáhlé zatýkání a pak nelítostný soud. I I'orně rozsáhlých konfiskaCÍ vyneseny hrdelní rozsudky v neII • valé míře. Dne 21. června 162 I položilo na popravišti před StaroIIIll'tskou radnicí pražskou život 27 českých pánů, rytířů a měšťanů, I ,'ského i německého jazyka, z nichž sedm [podle ,Historie o těžI 'Ch protivenstvích' dokonce téměř polovice] Bratří, jeden katoIlk, avšak spíše evangelického smýšlení, ostatní evangelíci. Vůdce IlIteránů hrabě Šlik byl popraven první, hned po něm Bratr IllIdovec. Byli odsouzeni jako rebelové. Bylo však jasné, že po- 
lali především na obranu náboženství, a jako vyznavači KrisIlIvi se strojili k smrti a umírali. Jen evangeličtí kněží, nikoli III.tlrští, byli připuštěni k jejich duchovní útěše. Z nich Viktorin I benský, někdejší proti bratrský polemik, německý kazatel DaId Lippach, 'a zejména Jan Rosacius v dojemné ,Koruně ll, uvadlé mučedlníků Božích českých', vypsali jejich posledlú 
," íle. Pět z odsouzených Bratří přijalo večeři Páně z rukou , ;\ ngelických kněží. Budovec a Ota z Losu se jí však neúčastnili. Illldovec osvědčil svou pevnost ve víře i své biblické vzdělání 
po lední polemice s jesuity, kteří marně hleděli získat někoho 'ldsouzených pro svou CÍrkev. Dvanáct hlav popravených bylo , taveno v železných kleCÍch na mosteckých věžích v Praze. 
Pražské chrámy byly Bratřím hned odňaty. Bratrští kněží I""zšlí se od bělohorské bitvy ukrývali v Praze nebo v blízkém .Iolí.Ještě koncem r. 1621 došlo i na pražské evangelické kazatele dořasnou výjimkou německých luteránů, aby byl uchlácholen , I Ý kurfiřt. loni však byli ze země vypověděni již příštího roku 1111 zákroky kurfiřtovy a přímluvy Dr Hoě. Ten teprve nyní 
1"l/lIal i doznal, že kalvinisté správně varovali luterské před spoI ItÍm s CÍsařem, jenž ani jich neušetří. Aspoň literárně sloužil 
359