shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;26;(21493,0);(0,0);(0,343);(5661,343);(5661,4790);(6858,4790);(6858,6245);(5661,6245);(5661,6858);(6267,6858);(6267,9235);(5661,9235);(5661,10269);(7154,10269);(7154,12684);(6563,12684);(6563,14026);(5661,14026);(5661,16517);(6563,16517);(6563,18317);(5972,18317);(5972,18854);(6858,18854);(6858,21499);(21493,21499)posrelh0posrelv0pib
Význam šlechty roste 

vnitřnímu rozvoji v životě sborovém nebo v práci theologiI Snad by byl na jejich místo nastoupil Simeon Turnovský, k I žil v Čechách nebo na Moravě a kdyby se tu mohl rozvinl v těsnějším spojení s českými sbory a uplatnit zde svůj I Ukazatel nových cílů rostl Jednotě teprve v Komenském. 
Zatím nabývala naléhavosti otázka zajištění Jednoty v pom protirqormace, která s sebou ze Španělska nesla záro vzrůst panovnického absolutismu, namířeného především pr dotavadní moci šlechty. Víme-li, co pro Jednotu i pro čcsk církev znamenala veliká míra nezávislosti pánů na králi, I chopíme, jak těsně souvisel nyní vývoj církevních poměrů v chách a na Moravě s touto novou situací a jak úzce bude sp spjato řešení otázky církevní a politické. 
Za tohoto stavu věcí nabyla i v české, jako již dříve v pol Jednotě zvýšeného významujtjí šlechta, v níž právě v této době n mnohé jiné vynikali dva často již jmenovaní mužové, vyrůstaj Však zároveň v přední členy stavovské obce evangelické. V chách to byl Václav Budovec, na Moravě Karel z Žerotína. ( mužové, kteří s živým politickým zájmem spojovali stejně ži zájem o otázky duchovního života, bohoslovecky vzdělaní vedení kněží bratrských doma a kalvínských učitelů za hrani (" ve víře po zkouškách utvrzení, Jednotě věrní, plní respektu kj(j seniorům a zaujatí o prospěch církve bez úmyslu podřizovat stavovským, natož svým osobním zájmům. Také jako aut pamětí o sněmech, kterých se účastnili a kde jednali tolik, i o náboženských věcech, řadí se k dějepisecké tradici bratrsk . kněží. Jejich životní cesty se však lišily a v politickém rozhodo\' 
se při stejném konečném cíli rozcházeli a rozešli, 
Václav Budovec Z Budova [1551 - 1621], syn bratrsk I rytíře z Čech, pobyl v mládí po léta v cizích zemích, zcjm na školách ve Vitemberku, v Basileji, v Ženevě, Ve Fral se seznámil s hugenoty. Sotva se vrátil, přijal místo v císařsk poselstvu, vypraveném do Cařihradu. Jako .někdy staré Bm a B. Lukáše, vedl jej na Východ zejména zájem nábožcllll touha poznat křesťanské církve žijící pod tureckým panstv David Chytraeus, jejž byl na cestách navštívil, přispěl k tonu 
338 
Václav Budovec Z Budova 

II ho zájmu a Budovec mu splácel přijaté podněty zprávaIni tak pnzoruhodnýIni, že je rostocký profesor otiskl v novém vydání ('ho spisu o stavu východních církví. Byl zklamán, když při (- snaze přiblížit se k řeckým křesťanům a prospět jim poselstvím I dc)rmace narážel na jejich zajetí v obřadnósti a na nedbalost 

tl hlas Písma, reformačnímu křesťanu tak nepochopitelnou. Tím ,íl.něji se mu jevila otázka, jak obstojí křesťanstvo se svými lIilřníIni nedostatky a rozpory v zápase s islamem a s mocí turecI Oll, jejíž sílu a svůdnou podmanivost tam poznal. Utvrdil se ve 
('m křesťanském vyznání a odcházel z Cařihradu s vědomím, l.i společným úkolem všech křesťanů odpírat svorně Antikristu 1I"d Bosporem, jehož mocenský rozmach měl ještě dlouho ohroovat střední Evropu. V tom smyslu napsal i polemický spis I"nli tureckému náboženství ,Antialkoran' [v prvním zpracoIIlí 1593]. 
Brzy po příchodu do vlasti obdržel úřad apelačního 

I Idy a vynikl jako řečník ve svém rytířském stavu. Ze studií I však nesl tolik podnětů a zájmu jmenovitě theologického I hi torického, že z jeho pera plynul spis za spisem. Do napětí, I kr'ho byla doba plna, Weděl soustředěným pohledem víry. I l"i.ivlo v něm eschatologické očekávání, tak živé v počátcích I I ké reformace. V ,Krátkém spise o zlatém, budoucím a již II 11llávajícím věku' [1584] staví však na rozdíl od táborského I hdiasmu a proti názoru miinsterských novokřtěnců antithesu 
l.iI(~ho věku podle ducha, jímž mu je reformace, k současné I",d věku železného, ohnivého a krvavého v protivenstvích, I krá musí církev přemáhat, Pozdějším ,Kšaftem duchovním', II t II ~ž eschatologické náplně, chválil dar Božího slova. Zároveň I' I zaujala historie domácí, aby z ní těžil k obraně své církve. 1 ('nováním senioru Kálefovi začal patrně on psát českou krolid ll, která měla čelit hojně čtené protihusitské kronice Václava Il.ljka z Libočan. Snad on se kryje za pseudonymem Nikodéma 1'llIladelpha, s jehož jménem vyšla odpověď na listy Viléma 
I, aly, jiIniž tento bratrský apostata hájil svůj přestup ke katoIt, tví před svým otcem [1597]. Rovněž .Budovcovi lze přičíst ll' lori ké ,Poznamenání' z r. 1604, napsané perem bratrským 339