shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;30;(15357,0);(2792,0);(2792,3165);(2225,3165);(2225,4454);(2792,4454);(2792,5745);(2225,5745);(2225,6527);(2792,6527);(2792,11218);(3068,11218);(3068,16652);(2225,16652);(2225,17200);(3068,17200);(3068,18918);(0,18918);(0,19270);(1105,19270);(1105,21500);(15357,21500);(15357,19309);(21494,19309);(21494,18763);(20650,18763);(20650,17200);(19254,17200);(19254,16963);(15357,16963)posrelh0posrelv0pib
Synody. Visitace 

vane z popisu synodu v ,Řádu Jednoty'. I způsob společnd stolu měl sloužit ,pobožným potěšeným rozmlouváním'. Vždy konala společná večeře Páně. Jednalo se tak, že se zvláště radl Starší a zvláště kněží o jejich předlohách, nebo naopak. Konl'il se povzbudivým závěrem. Každý senior choval u sebe, av~ jen pro sebe, zápis aktů synodních. 
Zdá se, že z Polska vzešel podnět k častějšímu kOllií, synodů jako ohlas práva drobné šlechty na časté sněmování, kd mohli všichni uplatnit svůj hlas. Toho si přáli i polští kněží VII svým seniorům. Od r. 1578 scházejí se tu synody co rok, klll na nich posuzují práci Starších a předkládají návrhy a Pl';'''' Vyžadují si také právo účasti na všeevangelických generálníl synodech. V zápisech českých synodů je mezi lety 1574-J:,11 mezera, sotva však lze myslit, že by se v té době vůbec nekonal neboť mezera se týká i zápisů Úzké rady. Hned v r. 1592 '1.. znamenává i český synodní zápis proposice předložené kněžím jako v Polsku, a odpovědi Starších na ně. Jeví se v nich i ji~1 netrpělivost ku přáním kněží, jako by nebyla dosti uvážell V podstatě jde o návrat k původnímu řádu Jednoty. 
Častějšími synody byly v Polsku do jisté míry nahrazovú" visitace, jež v tamních poměrech narážely na finančlú potíz Zato v českých zemích náležely k nejpřednějším poutům OH' sborem a Jednotou. Konal je senior nebo konsenior podl určitého řádu - je znám již řád Augustův z r. 1537 - obyčl:i" jednou ročně po předchozím ohlášení, aby na tu neděli byla 1'1 padně odložena večeře Páně, K visitaci přicházelo i oěkoh duchovních správců ze sousedství. Jejím úkolem bylo sbor I'Cl sílit, zjistit jeho potřeby, zrevidovat práci v něm konanou. Scni< se vyptal kněze i každého funkcionáře zvláště na jeho pdll vyšetřil nahodilé stížnosti, konal potřebnou kázeň, smiřoval rol. pory mezi knězem a soudci a pod. Byla-li ve sboru bratrs vrchnost, navštívil i pána, aby s ním pojednalo potřebách sbOl a aby mu připomněl jeho povinnost k poddaným. 
POVÁŽÍME-LI, jak malému poměrně počtu lidí byla vše vylíčená péče soustavně a pravidelně věnována, učiníme 
336 
Intensita církevního života 

1,11 dsLavu o intensitě církevního života v Jednotě jako celku i v jejích 1"11 (' h. Byla vedena stálou snahou, aby nikdo nebyl zůstaven 1111 sobě bez rady a bez pomoci. Bratrství tu bylo stále prožíváno. 1IIIIotná stránka života nezůstávala nepovšimnuta. Duchovní tll byly živě připomínány jako společně závazné a společnou tlllkji v Kristu povzbuzující. To byly zvláštní dary Jednoty, které 

II .i jí kněží pěstovali a které neviděli v té míře kolem sebe, I I'loLO na zvláštním rázu Jednoty tak vytrvale lpěli. Právem, 1"I"d její řády byly živě zachovávány. Ale ovšem vědomí l"ll('V. nství všeobecně evangelického a společné ohrožení se 'I lilY odpůrců připomínaly Bratřím jejich vztah k sesterským III ím. Jak vyrovnat rozpor mezi touhou a povinností, Jednotu 
I' jí dary uchovat, a mezi potřebou sblížení co nejtěsnějšího, III muž byli Bratří stále znovu vybízeni? Nejlépe jim vyhovod,l forma federace při zachování vlastních řádů. Tou cestou 
I ",dou počátkem 17. století i v Čechách. Usnadní jim to vědomí 1"t1I'čného původu církve české i Jednoty bratrské v husitské I, 1'11 maci, kterou i česká evangelická církev nepřestala chápat I li II výzvu k očistě života. 

[ 
] 
XXI 
llll 'ažení náboženské svobody a její ztráta 

II I) OTA BRA TRSKÁ měla po Blahoslavovi a Augustovi .I" ctihodných seniorů, kteří pečovali o sbory a o rozšíření I .I'l.atelských stanic, volali kněze k pečlivé duchovenské práci, li I inní spisovatelsky ve službě Jednoty, dbali o její dějepisecI cbylo však mezi nimi muže, který by mohl být přirovnán I,oším minulých pokolení schopností určovat Jednotě cestu 
II Iním řešením nových otázek, vytyčovat nové cíle jejímu 3]7