Rodiny kněží. Ozká rada 

době pokládat za výjimku a vždy ještě za ústupek nezdrželivm Brzy po roce 1600 se však poměry zcela změnily a kněží zakl dali rodiny. V náhradu za péči o učedníky bylo v Polsku ukl dáno, aby aspoň přijímali do domu své syny navzájem. Oč k valo se, že kněz určí aspoň jednoho svého syna ke kněžství dálo se to někdy již před jeho narozením - a že jej bude v to směru vychovávat. Skutečně se polské Jednotě vydařilo několi takových kněžských rodů, na př. Rybiríských, Gertichů. V Jed notě české řadí ~e k nim rod B. Strejce- Vettera. Výchova bolll slovců se pak přenášela více do seminářů. Kněží se svými r di nami se zařadili blíže do života údů sboru, vstupovali d měšťanské společnosti a stávali se její váženou složkou. 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;38;(19200,0);(0,0);(0,1155);(5151,1155);(5151,4276);(5434,4276);(5434,7204);(4867,7204);(4867,7627);(5151,7627);(5151,9014);(5434,9014);(5434,11828);(5151,11828);(5151,12829);(4300,12829);(4300,14370);(3434,14370);(3434,15065);(4300,15065);(4300,17954);(4001,17954);(4001,18879);(3434,18879);(3434,21498);(19200,21498);(19200,16527);(19484,16527);(19484,15835);(21500,15835);(21500,15333);(19484,15333);(19484,12289);(19200,12289);(19200,3544);(18917,3544);(18917,2311);(19200,2311)posrelh0posrelv0pib
Povinnosti seniorů. Synod 
, ! l'skomoravskými Staršími v zápase s dogmatickou orientací. 
R. 1562 byl revidován dosah pravomoci Starších a sestaven lIt1vý rejstřík jejich povinností [D 208-212, 226-228]. Je tu 
I pnéna odmítnuta jedinovláda s ostnem proti Augustovi. Není 11Itly, že by později některý senior o podobné prvenství usiloval. 
,Řád' z r. 1616 vytýká jako povinnosti seniorů zejména III I i o duchovenský dorost, zřizování, svěcení i umisťování 1III.cbníků všech stupňů, péči o kněze, jejich čeládky a rodiny, I bory v přidělené diecési. Každý senior měl mít seznam všech 

I I II údů a přední z nich měl znát osobně. Senioři dále sbory I Ilovali, pečovali o čistotu učení i mravů kněží, dbali, ne11I1I;'l-li zevní nebezpečí a v tom případě hleděli mu včas čelit I prolivenství trpící posilovat. Měli na péči knihovnu Jednoty , I('jí archiv, pečovali o tisk s právem censury, jehož užívali až 1'1 t1iš opatrně tam, kde se obávali, že by vydání knihy Jednotu III cdlo do zápletek s protivníky. Od r. 1553 byli jeden nebo 
II .I senioři pověřeni úřadem písaře, což znamenalo funkci za1'1 II atele, archiváře, knihovníka i spisovatele, zejména spisů ,klnných. Navzájem měli si senioři radit, kontrolovat se i na"" lÍnat. Nikdo tedy v Jednotě neměl být sám sobě poslední 

III 1.1 nCÍ. Konsenioři, podle :Lasického aspoň pětatřicetiletí, z nichž I, II zpravidla za seniory voleni nejosvědčenější, měli dosti II,WIlOU účast v práci seniorů. Zasedali s nimi v radě, zastupod, jl' při visitaci sborů, vyhledávali osoby vhodné k duchovnímu 1I.ldll, zkoušeli ordinandy, v rámci diecése seniora sobě nadřa

I\('ho byli první dozorčí instanCÍ nad kněžími. Bylo jich osm I I I rnáct, senioři čtyři, výjimečně pět. V polské Jednotě byli I I I i senioři a několik konseniorů. 
. zká rada byla od počátku zásadně podřízena sněmu, 

1I1('mu od polovice 16. století zpravidla synod. Synody bývaly 1'llIr krajské [pro věci místního dosahu nebo nebylo-li možné 'I , se ve větším počtu bez nebezpečíJ, buď obecné. Konaly se lilii obnovení a utvrzení společné bratrské lásky a svornosti', 11111 tl silnění srdce všech služebníků, pro utvrzení řádu, pro 

'll.IIll kázně a konečně pro ordinace všech stupňů a k volbě •• b clo Úzké rady. Trvaly řadu dnÍ. Radostná slavnostnost 
335 

:r ČELE JEDNOTY a jejích služebníků stála Ozká rada jak Jednotný správní orgán, až do konce jen z kněží složený. Volh se dála hlasy kněŽÍ na synodu. Byla někdy zvána hromádkol [D 33, 225J na rozdíl od širší hromady, t.j. synodu, někdy i kapi tolou nebo konsistoří, jindy prostě: ,Starší Jednoty'; tak usnesclII r. 1567, ale nedodržováno důsledně. Jménem ,Starší' rozuml I se také konsenioři čili spolulosnÍ. Senioři zváni někdy přední Il1 Staršími nebo biskupy, ačkoli se časem proti tomuto jménu ozývaly výhrady, v Polsku též superintendenty. Kněží je zval často otci, ,otci svými milými'. Zvláště tak nazývali sudího V čele stávali nejednou dva sudí zároveň. Toto jméno vša koncem století ustupuje, třeba nemizí docela [D 278J. Patm se již dosti nerozumělo jeho původu [naznačoval asi jurisdikčn část biskupské moci]. Mluví se častěji o předsedovi Úzké rad V Polsku se jevil za rozmachu Jednoty sklon k větší samostal nosti. Tamní sbory řídili vlastní senioři a konsenioři. Po r.15"7 nastal opět sklon k užšímu společenství s českým kmenem Jed noty, když tíseň protireformace nutila Bratry v Polsku hledat oporu v Čechách. - Zásadou jednání Úzké rady byla jedno myslnost. Byla často zdůrazňována a pěstována. Byly ovš 'rl chvíle, kdy bylo potřebí značného úsilí k jejímu zjednání a udr žení, ať z důvodů osobních či zásadních. Vzpomeňme na pom(' Augustův k mladším Starším nebo na napětí mezi Turnovský, 
334