shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;26;(21473,0);(1877,0);(1877,3047);(625,3047);(625,5668);(0,5668);(0,6840);(625,6840);(625,8247);(1877,8247);(1877,9068);(2503,9068);(2503,9968);(5039,9968);(5039,11413);(1877,11413);(1877,11922);(0,11922);(0,15050);(625,15050);(625,15518);(1251,15518);(1251,18841);(3161,18841);(3161,21500);(21473,21500)posrelh0posrelv0pib
Povstání lidu. Vojenství 

činiti v případě povstání lidu proti pánům [1562 a 1574; D 21 242 n.]. Vidí v něm Boží dopuštění, jež dolehlo na obě stran Bůh jedny skrze druhé tresce. Bratřím mezi poddanými ra ke krajní zdrželivosti, ale přece jen připouštějí, že je jejich míst ve správě obce přiměje k solidární účasti na sporu s pány. se však nestavějí v čelo. Pokud rozepře trvá, odkládají Starší večeře Páně poddané [nikoli však jejich ženy, podruhy a dN i pány. Buřiči mají být káráni. Bratří byli stále ještě v nebezpc že budou ztotožněni s novokřtěnci, jejichž munsterská bOll 
nebyla zapomenuta. 
Vojenské činnosti se již bratrští páni nestranili. Nejen P Vok, ale i Fridrich a·Karel z Žerotína vedli vojenské sbory ů Uher proti Turkům. Karel se vypravil v hugenotských válká na pomoc Jindřichovi IV. Byl však zklamán jeho mravy, v Uhrá pak neschopností vrchního velení. Odtud asi jeho 'potom odpor proti' válkám, když šlo O' vojenské spojení Moravan s Čechy r. 1618. Musil-li na vojnu pán, následovali jej i voj;\ zjeho poddaných. Tu s nimi Bratří vysílali některé kněze [D20:il r. 1566 byl to B. Strejc. 
V Polsku, které tou dobou bylo vlastně šlechtickou repub likou s voleným králem v čele, bylo těžko prosadit a udr~ řády Jednoty v náležité míře vzhledem k vypjatému sebevědo šlechty, jež si i v církvi činila nárok na výsadní postavení. Rušn politický život s hojnými sněmy a sjezdy zvyšoval její zálibu volném životě, často nehospodárném, v hostinách [opilství p neměli za hřích], v přepychu. Bratrští kněží byli pak na svý( pánech závislejší než v Čechách. Byli jimi dosazeni k fará jejichž církevníci neměli o Jednotu zájem. Skutečný sbor tvo leckde šlechtic se svou rodinou a s několika urozenými soused Bratrský kněz byl pak farářem farní osady co do nároku II desátky, nikoli však jako duchovní správce milý lidu. Ale mnol pánů šetřilo na knězi, zkracovali jej při rostoucí drahotě II důchodech, takže přicházel do pokušení hledět k rychlejším získání poddaných do Jednoty, až i donucováním, aby od nit mohl očekávat více platů za duchovní službu. Starší musil kněžím znovu zdůrazňovat [1577, 1582], že víra je dar Boží až 
322 
Páni a poddaní v Polsku 

l"llldané lzejen přesvědčovat, napomínat, působit na ně dobrým Iii I ladem, nikoli. však do Jednoty nutit. Ovšem ani cestou dobré Id(, nebylo mnoho dosaženo, když se již rozmáhala jesuitská 1"11Ilaganda. 
Bratří se nepřestávali ujímat poddaného lidu, i když od II, IlO přijímali desátky, tvořící z vůle patronů hlavní část jejich 1'1 JIHů. V Polsku se vedlo poddaným mnohem hůře než v Čeh wh. To zbystřovalo pozornost Starších, zvyklých z českých I IIlf poměrům pro lid o mnoho volnějším, k postavení selského 

Ii.lll, První bratrský synod v Poznani [1560; výše 252] se usnesl , IU\lsti pánů omezit robotu na tři dny v týdnu - v Čel, (ll byl by to již neslýchaný závazek - a domlouvala pánům, I I'dláky nepřetěžují prací, ale ať s rozšířením svého polního 
I I podářství rozhojňují počet pracovních sil. Nechť raději přiI 'I svým poddaným pole, na nichž by pracovali pro výživu ,I li rodin. Daleké cesty s panským obilím na trhy mají být '1IIlNeny do počtu robotních dnů. Poddaní nemající polností , I Oll od pána při práci na panském stravováni. Pán má pečovat 
II ol ky. Ale opakování podobných usnesení na dalších synodech ,dl í, že páni - přes rozdíly v jednání jednotlivců - pro 'Ij I.isk starších usnesení dosti nedbali. B. Turnovský jim vytýkal, 
1IIIlozí podporují pití v lidu, aby více vytěžili za svou kořalku II/ \ o. A pověděli jsme již [307], že ukázal na tvrdost pánů vůči oIl.'il i'lmjako na příčinu, proč lid nebyl pro evangelium získán. 
I I I) SOUDCŮ trval v Jednotě jako zvláště výrazná instituce 111 ;'tvČ sborů, pro jejichž život měl nadmíru velikou důleži- 
I Byli zváni také staršími [D 221], což v českém veřejném , ,tll znamenalo kteréhokoli představeného, resp. staršími sborů 11 I IIl.díl od Starších z Úzké rady, nebo pomocníky, protože byli !Ii' I!i ku pomoci kněžím. [Jméno pomocníků nesli ovšem často I d! d oni.] R. 1557 byl shledán úpadek funkce soudců a neI I 11(·k porozumění pro jejich zvláštní úkoly vedle kněží, takže I I" [I{'ba lid napomenout, aby se k nim a nikoli ke kněžím 

li II "Ii o radu a o pomoc v časných věcech [D 182 n.]. Starší I! dloudce jejich povinnostem také zvláštními knížkami. Již 
323