shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;22;(21500,0);(0,0);(0,2060);(1160,2060);(1160,3474);(2341,3474);(2341,5384);(1954,5384);(1954,7255);(2341,7255);(2341,8896);(1954,8896);(1954,12602);(2341,12602);(2341,16649);(1954,16649);(1954,18061);(1547,18061);(1547,18559);(2341,18559);(2341,21498);(21500,21498)posrelh0posrelv0pib
Petr Vok Z Rožmberka 

Vok se stal již v mládí luteránem. Do Jednoty vstoupil dva ro po sňatku se Sestrou Kateřinou z Ludanic. Nebyl to pouhý z 'v přestup či rozmar, ale soukromý život nenasvědčoval ochotě pod řídit se bra,trské kázni. Kazatel jemu přidělený, B. Jindřil Švarc, měl s ním těžké trápení a prosíval seniory, aby jej zprostil služby, v níž nemůže trvat s dobrým svědomím. K tomu se PI'! Vok neosvědčoval dosti stálým ve vyznání a vracel se v některýl I letech ke katolickým kněžím, patrně aby aspoň zčásti ukonej. II nevůli katolických příbuzných a CÍsaře. Určitější vliv získal 1\ něj teprve r. 1603 B. Matěj Cyrus, kněz ve Voticích, odkud 'I. Petrem Vokem dojížděl na jeho sídlo v Bechyni. Při rožmberskó dvoře vznikal sbor, k němuž náležel větší počet dvořanstva. Tak rožmberský archivář a kronikář Václav Březan, vzdělaný v Hei delberce, byl Bratr. I B. Cyrovi dávalo dosti práce, aby budi v urozeném pánu skutečný zájem o účast na bratrských boho službách. On i druzí Starší mohli však počítat s jeho hmotno podporou. Teprve později se učastnil i politických akcí v zájm Jednoty. 
o B ČAS N É nepříjemnosti s luterské strany byly Bratřím nt' milé a vedly k nemalé trpkosti, za pomoci bratrské šlechty býval však vyřízeny a odklizeny. Pro budoucnost nebezpečnější byl útoky se strany římskokatolické. RudolfU. [1576-1612J nastoupil po otci jako odchovanec j esui tů a madridského dvora, odcizen pro středí německému, dokonce pak cizí poměrům českým. Povahou uzavřený, až duševní chorobě propadající, ponechával vládu du veliké míry nejvyšším úředníkům, jimiž jmenoval většinou kalo Hky. Plánovitá aktivita katolického tábora rostla, když císa r. 1583 přesídlil z Vídně do Prahy. 
V Praze bylo již od sklonku vlády Ferdinanda 1. [1561] obnoveno. arcibiskupství. Od r. 1556 působili v Praze i jind v Čechách a na Moravě jesuité. Nyní s CÍsařem přišel do Prah papežský nuncius a španělský vyslanec, kteří spolu s jesuity Ul' o vali plánovitý postup protireformační a dodávali svým radál mocenské váhy. Jesuité dovedli vytrvalou a trpělivou prací pCI sobit na žáky ve svých kolejích, strhli na sebe censuru knih, nahý 
292 
]esuité. V. Šturm 

tli důvěry urozených rodin, kde jako zpovědníci získávali své I I 'nce pro boje,chtivé katolictví. V jejich očích bylo hříchem II pN kdekoli vedle církve římské ty, které ona označila za blu",Irc. Jesuita Mikuláš Lanoy podal jako visitátor českorakouské I I(\ové provincie návrh, jak proti všem nekatolíkům postupovat. 

pozadí byl plán na katolickou revindikaci po celé Evropě. 111.llří se dotýkal stejně v Čechách jako v Polsku. V obou zemích 11111 začít nápor v královských městech, která měla být cele vrá, I lIa katolické církvi. A uvnitř měla být církev posílena lepší kvaIdou kněží a intensivnější církevní správou. Styk dvora vídeň- 
I (',ho a nyní pražského se dvorem madridským se přenášel i na II rhtu.N ejeden rakouský a český šlechtic se spříznil sňatkem s rody p,lI1ělskými, bigotně katolickými. Španělky zesílily a urychlily 

I ;tdě případů přechod české šlechty od staršího, nábožensky I I Ik m snášelivého a zemského dobra dbalého katolictví ke ~",()Iictví novému, jaké si přáli vypěstovatjesuité. Tomuto novému, I IllSky orientovanému katolictví nepřevyšoval žádný ohled záI' III církve římské. Ta má jako jediná pravověrná a plnomocná 
pdlvkyně spasení a oprávněná určovatelka duchovního života 1I0VU vládnout v zemi propadlé husitství a reformaci. Opora ýhody, dopřávané dvorem katolíkům, a štědrost šlechtyposkyIIlvala hojné hmotné prostředky k tomuto zápasu, vedenému t.\kovou promyšleností a houževnatostí prostředky nejen diploIII,llickými a politickými, ale i bohoslovecky a literárně. 
Činnost jesuitů byla namířena proti evangelíkům vůbec. 111 olt ří ovšem stáli první v cestě. Jako církev pokročilejší a lépe tll ',misovaná než jiné a zároveň ve stálé nejistotě bez ochrany 
I kona překážela více než jiné a byla zranitelnější než jiné. Proti II st' obrátil školený jesuitský polemik Václav Šturm, rodem z Hor,Iva Týna, v Římě vzdělaný učitel pražské a pak olomoucké Illhjc svého řádu. Z uložení pražského arcibiskupa Antonína 1'llIsa prostudoval bratrské spisy, aby se zevrubně připravil I útoku. V Litomyšli, někdy bratrské, vyšlo r. 1582 jeho obsáhlé 
II )vnání víry a učení Bratří' ve formě dialogu, jenž měl dokázat~ I Bratří jsou ve svém učení nejen bludní, ale i nestálí. Těžil ""jllt: z někdejších sporů Bratří s habrovanskými a vůbec z ne293