shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;28;(21496,0);(0,0);(0,1824);(5740,1824);(5740,2668);(6056,2668);(6056,3137);(6356,3137);(6356,6696);(5740,6696);(5740,8570);(5441,8570);(5441,11193);(3327,11193);(3327,11849);(4841,11849);(4841,12647);(5740,12647);(5740,13115);(7254,13115);(7254,14801);(6056,14801);(6056,16064);(5740,16064);(5740,19109);(6655,19109);(6655,21498);(21496,21498)posrelh0posrelv0pib
P. Kyrmezer. J. Heidenreich 

šení'] i posměšnou písní s nápěvem k ní složeným, který se uj a přetrval polemiku, vedenou také s bratrské strany velmi osl r Adelf se ostatně svým seniorům nevydařil. Když r. 1602 zemi- I nazvala jej ,Kniha úmrtí' člověkem divných vášní a pohorŠl' I mnohých. ,Z smrti jeho Starší nehrubě se rmoutili.' V době poll miky nebyl ještě knězem. Kyrmezer však svou útočností vzbudí odpor u bratrské šlechty, na jejíž zakročení ztratil důvěru sV('h pána i úřad [1580]. V tísni posledních let života se s Bratry smÍi-jJ odprosil je a Bratří jej opatrovali do smrti [I 589]. Jeho nástupe v Uherském Brodě Pavel Přáza-Pressius [od 1581], hlavní auto České konfese, Bratřím blízký, pokračoval v jeho organisačnÍ< I snahách, ale na přístup Bratří do společné církve nenaléhal. 

Bratří ostatně zůstávali ve střehu zde i na západní Morav kde vznikla větší církevní organisace na několika panstvích s střediskem ve Velkém Meziříčí [1576]. Její vznik sledovali opa trně, tím spíše, že do ní náležely i farnosti pánů z Hardeka. jejic~ statcích pocítila nyní Jednota silnější tlak na své sbor svou samostatnost však uhájila. Závažnější byly útoky, jimiž II ni od r. 1580 dorážel jihlavský farář Jan Heidenreich [Hedericu. I ve spojení s Janem Laetem v blízkém Pacově v Čechách. OIM byli horliví gnésioluteráni, odpůrci České konfese. Laetus úto{'jl na Jednotu latinskou i českou, Tabulí obsahující rozdíl mezi pra vým a falešným cvinglianským, kalvínským a Bratří valdenský< I o večeři Páně učením' [1581] a přeložil do němčiny Heidenrci chův obsáhlý spis proti Bratřím,Examinatio'. Vyšel [1582] v Lip sku za pomoci některých luterských šlechticů českých a s před mluvou Nik. Selneckera, někdy žáka Melanchthonova, nyní však přesvědčeného odpůrce skrytého i zjevného kalvínství, které pi"j čítal i Bratřím. Kniha sleduje důkaz, že se bratrské učení liší ocl Augustany, především ovšem ve výkladu svátostí, ale i odporem k obrazům v chrámě a kněžským celibátem. Pochvalný úsudl'k Lutherův o Bratřích hleděl autor oslabit podezřením, že Dr Mal tin o nich byl špatně informován. Spis vzbudil značnou pozorno:t a škodil Bratřím i v Polsku. Starší v Čechách se však nemni k odpovědi, aby spor nerozšiřovali. Neměli za vhodné vykládat zevrubně rozdíl, který skutečně byl mezi bratrským a luterskýlll 
290 
M orava. Čechy 

p"j(" ím svátostí. V Polsku se však pokládalo mlčení za ústup. I ,mlní Bratří měli za nutné odpovědět Heidenreichovi šíře než c obecným ,Kratičkým ohlášením', kterým se spokojili senioři (:l'chách [1583]. Až když jim bylo mlčení zazlíváno, přátelé 11111 nabízeli pero k obraně a Poláci velmi naléhali, bylo uloženo 
I 'I'urnovskému napsat odpověď. I tu pak čeští Starší zadržovali , do 1'. 1597. Na nový spis Heidenreichův odpověděl opět TurIIl1vský [1603] obšírně, ale ve věci zdrželivě, aby nerušil před1"11 lady Sandoměřské dohody, s luterské strany beztak tou dobou I' velmi otřesené. 
Heidenreich byl v těchto letech profesorem ve Frankfurtě II ()drou. Dokud byl farářem v Jihlavě, nebyly tam možné ani '1Ilkromé bratrské bohoslužby. Situace Bratří na Moravě byla I labena tím, že se jí dost neujímal přední člen rodiny žerotínské 
II idrich, poručník synů záhy zesnulého Jana z Žerotína, proslulý I tl () voják za válek s Turky. Bratří si stýskali, že ochladl vůči 

t.ídečku Páně', a řadili ho mezi nikodemity [tajné Bratry]. Nový ulpllrce vyvstal jim 1'. 1600 či krátce před ním v luterském faráři 11\ ,lčovském K ryštrifovi, jenž proti Bratřím ,z troubil téměř všecky li IIlní kněžÍ' a upíral jim pravé kněžství, protože nepřijímají IIldinaci od německých luterských autorit a nemají od nich vy- 

ničení, nekáží v kostelích, nejsou z evangelia živi, neužívají lOllI,'ttŮ ani komže, nadarmo se dovolávají, že jejich kněžské svěliJí je rovnocenné s římským, ba ani se nenazývají kněžími II 11':'IŽÍ na časté pojmenování bratrských kněžÍ ,služebníky'. 

Také někteří luterští páni v Čechách vystupovali proti BratI III. Působila tu jednak vysloveně luterská orientace některých, dl' i zintensivnělá činnost Bratří, kteří získávali údy z novo1I11.1kvistických a luterských farností. Jejich sbory prý se lepí na I I k', kostely jako vlaštovčí hnízda, žaloval Jan Laetus. Rozvíjeli IllItlivou diasporní práci, vysílali diakony do okolí svých sborů. l'lt neuspořádaném stavu české církve vynikali nad ni stále I' Ilmě. Tak Jednota rostla. R. 1582 zaznamenala zvláště nečeI IlIý úspěch, když do ní vstoupil jihočeský velmož Petr Vok 

No!.mberka, z rodu, jenž kdysi nejsilněji odpíral husitství a válčil l:d)()ry a byl od těch časů přední oporou katolictví v zemi. Petr 
291