M. Squarcialupi. Jer. Šlik 

italský. lékař MarcelIo Squarcialupi, jenž pro své vyznání prd z vlastI a hledal, kde by zakotvil. Muž plný plánů vědeckýd edičních i evangelisačních - chtěl přeložit Bratrskou konli do italštiny - nepobyl dlouho mezi Bratřími, mezi nimiž nará~ svým neklidem i rozdílností způsobů života. R. 1578 se odebr. do Polska. 

. I jiní učení a urození lidé stáli nejen o členství v Jedno! ale 1 o povolání v ní, ne vždy se souhlasem Bratří, kteří neml"! dosti možností pro umístění osob, nezvyklých jejich skrovnýn poměrům. Po Vergeriovi byl to hrabě J eronym Šlik ze znám ~~ské luterské rodiny, jenž po studiích v Praze a v Lipsku, kd Jej provázel Pavel Pressius, přišel se svým učitelem do Marburkll přiklonil se zde k reformovanému bohosloví, studoval pak v O fordu a v Ženevě. Od r. 1580 žádal vícekrát, aby mohl sloužit Jed~otě, studovat a služby vést a mládence k službě církve pN sobe chovat. Jako Němec pomýšlel na takové působení ve Ful neku. Bratří jej přijali za úda Jednoty, nikoli však za kněze hrabě ~e po čase vrátil do luterské církve a sloužil, jako někd Vergeno, vévodovi wiirtemberskému. 

Zájem o Bratry rostl v reformovaných církvích západního Německa a Švýcarska i tím, že tam přicházely zprávy o úzkých s~ycích Jednoty s polskými reformovanými. Falcký kurfiřt Frid nch III. a po něm jeho syn Jan Kazimír myslili na Bratry pi"i svých plánech na užší spojení církví rqormovaných z celé Evropy, jez mělo být protivahou sblížení zemských církví luterských, zamýšleného Formulí concordiae. Bratří by se byli rádi přiřadili k porýnským přátelům, nemohli-Ii počítat s místem v tábol-.' luterském. Ale byli příliš vystaveni nebezpečí, aby se smčli veřejně postavit na jejich stranu, když reformované vyznání nebylo v říši stále ještě zákonem povoleno a při zamýšleném jednání šlo také o politické cíle. Při své mocenské slabosti se nemohli spolčovat s velikými reformovanými církvemi, za nimiz stála mocná knížata. Výslovné přiznání k reformovaným církvím by je nadto dělilo od českých novoutrakvistů, kteří jim r. 157r: osvědčili přátelství a solidaritu a mezi nimiž byl sklon k západ.;; reformaci i po pádu filipismu slabý. I drželi se Bratří stranou, 
280 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;18;(21500,0);(2728,0);(2728,2885);(1547,2885);(1547,6300);(1954,6300);(1954,9281);(0,9281);(0,9810);(386,9810);(386,10100);(773,10100);(773,12024);(386,12024);(386,13129);(1954,13129);(1954,21498);(21500,21498)posrelh0posrelv0pib

Konvent reformovaných I577 

I" I. byli r. 1577 z Heidelberku zváni k chystanému konventu t, Itlllllovaných do Frankfurtu n. Moh. Pro první chvíli se omludl mrtí B. Ondřeje Štefana. Když pak se zvaní opakovalo, našli I Ilodisko z rozpaků, které je nemálo tísnily, pomocí Bratří Jlolsku. 
V polských poměrech bylo i reformovaným jasné, že by 
t d{·lení protestantů ve dva vyhraněné tábory nesInÍrně oslabilo IItl'l'ské, reformované i Bratry. Proto překonali i velkopolští luteI III silné sympatie k Formuli svornosti a zdrželi se jejího podpisu, I 111. by nutně podlomil Sandoměřskou dohodu. Pak se ovšem 'I' 1111 Bratří, ale ani malopolští reformovaní nemohli přihlásit l IIl>dobné akci se strany kalvinistické. Ze společné schůze polI «h evangelíků byly poslány listy jak předním knížatům 
IlIII'rským, mezi něž v té době náležel i falcký kurfiřt Ludvík, tak I II kraběti Janu KaziInÍrovi, s prohlášením, že oni v Polsku se II Il.í sloužit Kristu v úspěšné vzájemné dohodě a potlačují ne1'1 lide Syna Božího svým trojím šikem. To doporoučeli i přáte!tllll v Německu a radili, aby raději svolali synod všech evanI lických církví, luterských i reformovaných. Bratry lze v Polsku 
ld(~tjako přední činitele, kteří takto střežili ducha Sandoměřské I"hody a v dané situaci uplatňovali její zásady. Bratří čeští se 
postupu polské větve Jednoty připojili. Ostatně se frankfurtský IlOd nesešel vůbec a tím odpadla nesnáz, které se Bratří obádi. Bez jejich vědomí byla však jejich latinská konfese otišt~~a 1I('kterými kritickými poznámkami v souboru [,HarmomI J 
IlIllksí reformovaných, vydaném r. 1581 v Ženevě. Bratří Starší I, li i tímto pro ně překvapivým činem uvedeni do rozpaků. PoIi "šeni neodpověděli ani Th. Bezovi na dopis, jímž zásilku knihy dll Ml. Boleslavi provázel a žádal o stanovisko k poznámkám, plltiž tu bylo Bratrské vyznání doprovozeno. I v pozdějších edi'I h bývalo Bratrské vyznání zařazováno mezi vyznavačské knihy 

tl Immovaných církvÍ. 
I \ I.V I N I S M U S zaujal mnohé bratrské kazatele ještě za života Ill.dloslavova. Obzvláště plodně byl jím získán B. ]iN Strejc II d6- 1599J, rodem ze Zábřehu. Po čtyřletém pobytu v mlado- 
281