Latinská konfese I5 73 

hojně nazýváni Bratří. Bylo na místě opravit klamný dojem, j('j toto vydání působilo. Byla tu ovšem edice Vergeriova z téh;, roku, poskytla však jen přetisk vydání z r. 1538. Řada pří ir aby co možná brzy vyšel latinský text Bratrské konfese podle jl' poslední české úpravy. A bylo žádoucí, aby byl i po jazyko str~n:e co n~j~dařilejší, tak aby uspokojil čtenáře zvyklé/u 
latme humamstlcky vybroušené. 

Tu měli své Jednotě posloužit její studenti ve Vitemberkll, Bratří vysílali na bohoslovecká studia zpravidla již osvědčenějšl starší učedlníky, ti pak trvali na školách často řadu let, Bylo ted na místě očekávat od nich již odpovědnou práci a prostředkován s mistry jejich university. Skrze B. Jana Eneáše a pak skrz B. Izaiáše Cibulku [CaepoluJ měl být pro překlad konfese získán někdo z předních odborníků filologů. Lipský filipista Joachim Camerarius, Bratřím blízký, se omluvil stářím a nemocí. Úkolu se podjal jeho zeť Esrom Riidinger, jeden z profesorů vitem berských, jehož potom uvidíme v přímé službě Jednotě na škol( v Ivančicích. Předlohou měl německý text konfese, pořízený ~. He:~ertem. Styk s českým originálem mu prostředkoval a potrebne mformace podával B. Cibulka. Blahoslav mohl ještě číSI ukázky překladu. Líbily se mu výstižností i jazykem velice, K dokončení došlo teprve v roce po jeho smrti. 

Stálo pak mnoho jednání, aby konfese l!Yšla, podobně jako r. 1538, ve Vitemberku, to jest za odpovědnosti tamní university a s osvědčením profesorů bohosloví o její pravověrnosti třeba ?~išla Bratřím k dobru návštěva B. Lorence z r. 1568, kdy bylo J1~ mnoho z otázek bratrského učení uspokojivě projednán. Vltemberští často fungovali jako povolaní posuzovatelé cizí h věroučných projevů. Po delší dobu však ztráceli jistotu svého postavení, když je samy jejich protivníci se strany Flaciov hlas~t~ podezírali ze zpronevěry pravému luterství a ze skrytého kalv1msmu. Odtud rozpaky, se kterými zprvu žádost Bratří Qdmít~li. Caepola měl co dělat, aby zopatrnělé profesory povzb~d11. Předkládal jim, jak nepříznivé důsledky bude mít jeji h zamltnutí pro Jednotu, ač přece jde o touž konfesi kterou schválil již Luther. A zdali Bratří, z jejichž řad bylo ~ehdy ve 
266 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;20;(21493,0);(0,0);(0,2370);(6563,2370);(6563,6151);(5070,6151);(5070,7487);(7154,7487);(7154,10155);(6563,10155);(6563,11120);(5972,11120);(5972,14603);(6858,14603);(6858,17051);(5661,17051);(5661,17939);(6563,17939);(6563,21500);(21493,21500)posrelh0posrelv0pib
Zemský sněm I575 

i11'mberkuna 30 studentů, budou je tam nadále posílat? Tu I, ll' v dali profesoři svolení k tisku, místo předmluvy poslali ,Ik tarším jen soukromý list, v němž pěknými slovy o potřebě I 'I ' t'anské svornosti a křesťanského společenství osvědčili souhlas 
lIcením v konfesi obsaženým. Jmenovitě potvrdili platnost I lI;'dcžitost bratrské ordinace - každý sbor mající čisté učení 111,1 na ni přece právo - a schválili bratrskou církevní kázeň. I Ilmjího osvědčení potřebovali Bratří vůči těm luterským, kteří I'I.IV;{ v těchto bodech Bratry nepřej ně kritisovali. 

Roku 1573 byla konečně konfese vytištěna. Doprovodem I, 1.1 otištěna starší svědectví souhlasu reformátorů, jak to učinil II V rgerio ve vydání tiibinském, rozhojněná o list Lutherův IIgustovi z r. 1542 na doklad, že Luther setrval v srdečném LIhu k Jednotě až do konce svého života. List vitemberské I II IIlly otiskli Bratří při vydáních konfese v příštích letech. 

a Moravě bylo možno udržet úplnou nezávislost Jednoty .\, ll' než v Čechách. Protireformační pokusy olomouckého bisIlIpa začaly se sice již za života Blahoslavova, mohly však být I' l\~ snadno odvráceny. V Čechách při menší míře svobody 
J;llání spěly věci k těsnějšímu spojení s novoutrakvisty a to tím II· e, že tlak doléhal i na ně. 
I':ZDAREM z r. 1571 nedali se stavové podobojí odradit od oI.lIšího úsilí, aby si na císaři vymohli svobodu vyznání a možnost I IIlllé církevní organisace. Konečně od něho dosáhli slibu, že I II náboženských věcech bude jednat na zemském sněmu, který , III ~l sejít v listopadu 1574. Pro císařovu nemoc byl odložen na 11111 příštího roku a trval s dvojí přestávkou do září I575. Bratrští 
I' lili a rytíři tvořili na sněmu skupinu nepříliš slabší než katolíci. 1\ 10 jich tu 17 ze stavu panského a 142 rytířů se šesti, resp. , In/lctÍ hlasy v obojí skupině, čili asi patnáctina stavu panského I dvanáctina stavu rytířského. Mezi zástupci královských měst ll, ,lt H ovšem nebyli. Daleko nejsilnější byli novoutrakvisté. 
nimi chtěli bratrští stavové státi v jedné řadě, očekávali však lilI yny boleslavského seniora B. Kálefa. Mezi bratrsk1mi pány I, I i 'ště na předním místě pán Boleslavě Karel z Krajku, vedle 
267