Čeští podobojí po r. I560 

~dpověď odevzdal bratrskému Staršímu opět veřejně v ruko plse skvostně vázaném a misijní působení ve své říši mu přÍsn zakáz~l. Výsledkem byla jen pozornost, kterou Rokytův poku 
vzbudIl v současné evropské veřejnosti. 
[ 
XVII 
] 
K České konfesi 

JAKO V POLSK U, tak i v Čechách byli Bratří brzy nuceni znovu promýšlet své postavení vedle církve jim nejbližší. Čeští podobojí zatím již silně pokročili k hlubšímu pochopení reformačního evangelia. Veliká většina utrakvistů přijímala stál(' větší . měr~u vliv luterství. Mnoho kněží podobojí studovalo za hrav~lce~, hla:-ně na universitách obsazených filipisty. Nčkten bylI ve Vltemberku ještě žáky Melanchthonovými. Toho směru byla i většina profesorů pražské university. Vysoké učení pražské bylo od husitských dob oddáno husitství, a proto s(" n.etěšilo důvěře ani podpoře vlády, takže se nemohlo plně rozvmout. Dokonce již nebylo jeho profesorům dovoleno konal bohoslovecké přednášky, ač byli napořád školeni i theologicky. Zato vychovávali učitelský dorost pro městské školy v Čechách a na Moravě, které stály na slušné úrovni a měly značný vliv na vzdělanost i na náboženskou orientaci celé zem 1\. Třeba v církvi podobojí zbývalo ještě mnoho nedostatků, třeba v ní bylo vedle kněžÍ usilujících o lepší věci také mnoho nedovzd~laných příživníků a v lidu i mezi panstvem mnoho povrchnostl, kterou kněží svého úřadu dbalí ostře vytý'kali zvyšovala se 
	' 	v 	k 	' 
uroven čes é církve proti dřívější době znatelně. Právě volání 

po lepším řádu v církvi a po věroučné ujasněnosti svědčilo o vzestupu. Jistá část církve, stále však nepatrnějŠÍ, držela se 
	262 	. 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;6;(21490,0);(0,0);(0,4991);(5890,4991);(5890,21496);(21490,21496)posrelh0posrelv0pib

Maxmilián II. 

I' tl: staršího, konservativního husitstvÍ. Tito staroutrakvis;é ,se 1.1 II lišili od novoutrakvistů, kteří se tou dobou svým vyznamm jil uvědoměle stavějí do jedné řady s evangelí~y a časem ;e ta~ j1llt'llují - i my je smíme již tak nazývat - treba se : duvodu jl' :LVních jmenovali nadále podobojí na doklad, že JSou sku- 
1'1 nými dědici pravého husitství. 	, . 
Obojí, evangeličtí utrakvisté i Bratří, oče!mval~ mno~~ o~ II.Isl upení Maxmiliána II. [1564-1576] ~a trun ~r~~?vs~~ 1 oCl,llský. Ale jeho dřívější sklon k luterstvl, ustouťll JlZ zaJmu~ I"dařsk)'m a dynastickým. Otec mu kratce pred svou smrti 
III inil setrvání v církvi římské podmínkou nástupnictví a MaxIIlilián se přesvědčil, že by v případě vzdoru nebyl od luterských 1IIIžat v říši podporován. K tomu poznal, jak je vázán ohledy ll. I své španělské příbuzné. N a trůně madridském seděl po Karlu V. I"dip II., tehdy nejmocnější panovník v Evropě, cele zaujatý pro II1IlSké kat olictví, jehož obhajobu učinil programem své zaru:aIII(-ní politiky. Také vnitřní rozpory mezi protestanty oslabIly lI.íklonnost mladého, zatím ostatně již předčasně stárnoucího 
I axmiliána. A tak naděje, které evangelíci v nového panovníka Il,llli zklamaly. Zůstal pro ně hádankou. Dával ještě občas naIIVO s~mpatie k luterstvÍ. Úmyslně u nich udržoval dojem, žejim IIslal nakloněn. Přátelil se nadále s luterskými knížaty, zejména (' saským kurfiřtem Augustem. V Čechách však po~račoval 

politice svého otce a snažil se posilovat staroutrakvl~ty, aby "'ji h pomocí, jako to činil již Ferdinand, zdržoval rozvoJ pokrolovějšího křídla církve. Trval při reformních plánech pr~.~atoIlt'kou církev. Měl zvláštní povolení od papeže, aby mohl pnJlmat po I obojí. Jesuity nemiloval a s)ejich útočn~stí, ,která oh:o~?~ala pokoj, nesouhlasil. Před smrtí Sl nedal vn~tlt s~~to~t ~~raJlclch. \ k španělský vyslanec a papežský nunclUS Jej nutlli po celou dobu jeho vlády ku podpoře římské církve a císař jim nemohl 

ndrorovat, jak by snad chtěl. Svého syna a nástupce Rudolfa d,d na výchovu do Madridu. 

Pokud jde o Bratry, nechal v platnosti mandáty Ferdinan: dovy proti nim. Kroky bratrské šlechty, učiněné hned po smrtI I,'('rdinandově, neměly výsledku, stejně jako nebyla vyslyšena 263