shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;16;(21477,0);(2756,0);(2756,3607);(0,3607);(0,4182);(545,4182);(545,5553);(3301,5553);(3301,8079);(2756,8079);(2756,16233);(4938,16233);(4938,18611);(3301,18611);(3301,21497);(21477,21497)posrelh0posrelv0pib
D. Chytraeus. Katolická reakce 

větší dokonalost ne v řeči, ale v skutku. Chtějí sebe opravovat a k I terským se trpělivě mít, zda by Bůh dal, aby je i vyzískali. nepřestanou-li ve svých traktátech, bude třeba pokračo v písemné obhajobě [r. 1567; D 222]' Mocensky byli Bral posíleni, když byl r. 1566 jmenován Jakub z Ostrorogu gell rálním starostou Velkopolska. Byla to hodnost s moCÍ InÍstl držitelskou. Pan Jakub ji zastával se vzácnou nestrannostÍ. ( i jeho bratr Stanislav zemřeli však r. 1568. 
Proti luterským hleděli si Bratří získat oporu ve Vitembe1ku B. Lorenc se tam vypravil r. 1568 a obdržel od tamních boh slovců dobré zdání, jímž byla osvědčena pravověrnost Bral třeba s doporučením, aby volili jasnější výrazy v některý(' článCÍch a aby zmírnili CÍrkevní kázeň. Bratry podepřel i úsud rostockého profesora Davida Chytraea, který se vyslovil přízni 

o jejich pojetí večeře Páně, když se u nich zastavil [I 569J cesto do Rakous, kam byl povolán k sestavení řádu pro tamní lutersko CÍrkev. Chytraeus byl výrazně luterský ,ubikvitář', přitom vša srdce otevřeného pro celý protestantismus, poměrně snášeliv výjimka ve svém bohosloveckém táboru i zase doklad, že gnésio luterstVÍ nemusilo být nutně nesnášelivé. I jeho široký záje historický a pohled pozorně upřený až k východnímu křesťan ství pravoslavnému jej otvíral přátelskému pochopení pl'Cl CÍrkve jiné než vysloveně luterské. 

ZA TÍM rostl v Polsku nápor katolické reakce. Protestanté, stále nesjednocení, nedovedli si vymoci onen dávno plánovaný n;'l rodní koncil, ba ani zásadní trvalé zákonné uznání svých práv. Otázka jurisdikce biskupů byla řešena tak, že duchovní hodno stáři nesměli zakročovat proti protestantským šlechticům bl'l souhlasu zemských soudů. Zde měla šlechta dosti moci, ah odvrátila případný útok na svobodu náboženstvÍ. Nebezpe II však bylo, že král přijal od nuncia usnesení tridentského koncilu, Toho se mohli katolíci dovolávat ve svém restauračním ú íll. Král byl od protestantů odvrácen poukazy katolíků k současnl občanské válce ve Francii, z jejíhož rozpoutání byli viněni hu genoti. Zejména pak pochopili biskupové potřebu vnití'ního 
256 

Polemiky. Sandoměř [570 

1"1 1,lIesení CÍrkve a kněžstva. Začala zvýšená péče o lepší školení lilii hovcnského dorostu za pomoci jesuitů. Stouplo sebevědomí I dolíků a jevilo se protiprotestantskou literaturou, psanou la1111 I Y i polsky. I proti Bratřím se obrátil poznaňský kanovník ll, IIl'díkt Herbest. Je zajímavé, že proti němu Jednotu úspěšně 101,111 i 1 [I 569J kujavský šlechtic Jakub Niemojewski, kalv~nis~ 
tl j('cése Prazmowského, theologicky dobře vzdělaný a v diskUSI ,lilii obratný literát. Bratřím mnoho znamenalo, že se jejich , , I jako své vlastní ujal Polák. Zároveň svědčí tento fakt, že ~e !""novaní s Bratry skutečně velmi sblížili. Jiným toho dokladem Je 
1"1 I.lVa reformovaného šlechtice Jana Lasického. }ednotu. p~= 
11,11 jako vychovatel synů Bratra Jana Krotowsk~ho, s m~lz I" ,I lýval i na zahraničních universitách. V Polsku I v Čechach I lI.l Moravě vešel ve styk s Bratřími a tak si je oblíbil, že r. 1568 ",'psal latinské dějiny Jednoty. Zůstaly v rukopise a Lasicki je II Ihradil po zevrubnějším studiu velikým dílem, k němuž mu ll, ,,1I'Í poskytovali pramenný materiál, až je dokončil r. 1599· ( I má kniha této jeho ,Historie', o řádech bratrských, náleží Ilit';,i nejlepší spisy o Jednotě a nabyla významu ediCÍ i českým I'll'kladem Komenského [I 649J. 
Polemické spisy a náboženské disputace, v té době v polské 

I'0lcčnosti velmi oblíbené, nebyly jediným prostředkem katoIII k{: strany v pokusech o získání převahy. Docházelo i ~ n~dll{'mu převádění do katolické CÍrkve. Za těchto okol~osti ,UtlI I,.dy spory mezi protestanty a ustupovaly pochopem potreby polcčného postupu na obranu proti útočnosti katolíků. Počátek III illili reformovaní a luterští na Litvě vzájemnou dohodou 
l)h~znu 1570. Po delších přípravách došlo k dohodě platné pro 

I I lou polskolitevskou říši [Litva a Polsko 'se spojily unií v LubliliI' 1569 v jednotný státJ v Sandoměři v dubnu 1570. V čele jl dllání byli reformovaní, kteří v lednu přijali s konečnou platlIostí za své vyznání Helvetiku, vložili však do ní k výkladu ,I ve cři Páně také příslušný článek z konfese Bratrské a Saské 111;) TJ. Tím chtěli připravit základnu. přij:t~l~o.u Bratřím i l~111 {tnům. Tito obojí se sešli v Poznam a slíblh Sl zanechat vzal' IlIných útoků s kazatelen. Delegáti všech účastněných CÍrkví 
257