Bratří a M elius. Přerov' I566 

spiskem ,O vyvolení Božím' [1562] a ukazoval jim k prosté víře, obrácené beze všetečných otázek k Božímu slovu a ke Kristovu pozvání: ,Kdo chceš přijíti za mnou, vezma kříž, pojď.' ,va směle tomu, jenž nikdy nezklamal.' 

V letech 1564 až 1566 došlo i k prvním stykům mezi Bratřími a kalvinisty v Uhrách. Uherskobrodský kněz B. Petr Píšek užil obchodních styků jednoho tamního měšťana s Debrecínem a začal korespondenci s debrecínským reformátorem Petrem Meliem. Nedošlo však k dorozumění. Melius nejenže nepochopil bratrské učení o večeři Páně, na něž hned přišla řeč, ale dal za pravdu pomluvám, které o Bratřích šířili protivníci a pod jejich dojmem odpověděl do Brodu takovým způsobem, že se ani Bratří nezdrželi ostrých slov. Teprve pozdější ještě bližší příklon Bratří ke kalvinismu a styky bratrské šlechty s kalvínskými pány uherskými na počátku 17. století vedly ke sblížení, pro budoucnost tak důležitému. 

Za stálých styků s evangelickými církvemi a směry v nejbližším sousedství a v živém vědomí sounáležitosti se světovým protestantismem vrátili se Bratří na schůzi Úzké rady v Přerov v. r. 1566 k usnesení Z r. I546, jímž prohlásili návrat ke spisům Lukášovým. Jak mnoho za těch dvacet let poznali, jak mnohémll se přiučili na obojí stranu! Mnoho získali z dalšího styku s luterány i s kalvinisty, a přece si nově uvědomili hodnotu odkazu po otcích, i když se jím nedávali vázat k nesvobodě. Svou zkušenost, svůj živý poměr k pravdě tlumočené svědky ať domácími, ať zahraničními, i program pro budoucnost vyjádřili tehdy výrokem zásadní důležitosti. ,Ne tak domácích věcí velebíme, jako bychom bez nedostatku byli, nýbrž k nedospělostem se známe a napravovati hotovost máme i slibujeme; aniž též toho tupíme, co Pán Bůh jinde dobrého dělá a má; ale příčinu [t. j. příležitosti sobě dáváme k ohledování obojího známosti a vděčnému užívání domácího. A což by i tam dobrého nalezeno bylo, aby společným usudkem ohledáno i přijato bylo, a tak již mezi domácím Jednoty místo mělo a náše sloulo.' O jednotnost v posouzení a případném přijetí učení sesterských církví šlo Bratřím v neposlední řadč, pokračují-li hned vzápětí: ,A to proto, abychom byli prav:í 
228 
shapeType75fBehindDocument1pWrapPolygonVertices8;6;(21486,0);(1994,0);(1994,10886);(0,10886);(0,21498);(21486,21498)posrelh0posrelv0pib
Theol. stanovisko Blahoslavovo 

, ,;',dnáJednota, ne jako kněží [podobojíJ,kteříž toh?vi ~no~o se I' ." Po uvedeném již [222J poukaze k B. Lukasovl a Jeho , "IP~Jl'k t rVsl'm Bratřím i k učenosti scholastiků dokládá pak 
!,"Jn 'ru s a 	o 	v· h 	' 
, , eVrem' Nám nikoli nesluší starých otcu naSlC zaID1- 
tl Ilľsenl zav 	. , 	, 	h' v· 
. A v o nich jako po B. Řehořovi potomlll mno e veCl 
I Itl. 	:c ~. 1 v bny' ch řádů k nápravě a k doplnění přivodili 
	\I,lnyucellllSuze 	., 	v, ľ' 

 ' t ' ,v ucv l' nI' potomci nášiJ však se JIch neodCl ta 1, a my ,I po nas ez ' . k . k' 
I ,k podobně činiti máme.' Je to pozoruhodný ~roJev pra tl~ e 

'plikace později jasně vyslovené zásady bohoslo~l.~efor~ovaneho II t ÍI kvi, která, byvši slovem Božím opravena, ma JIm byt opravo- 
,III, neustále [ecclesia verbo Dei reformat,a ,et se~per, refor: 
 nikoli však v překotném následovalll novych pohl:du 

	1Il,ln 	, 	, k ' b 10 dano 
I Písmu, ale v pozorné souvislosti s pochopelllm, tere y 
t lÍcím otcům. [D 224·J 

III.i\HOSLAV mnoho jednal o věcech víry zaJ:dnot~Ijv~ko)ejí , al' a obhájce jejích zájmů vedle církví sestersky~~. Jl~te~e 1 t~ ~l.ívalo jeho výrazu určitý ráz. Ale nebyl v prvlll :ade clfkev:~ diplomat. Šlo mu vážně o obsah víry. Do.ve.dl ~astav~,t b.ratrs e l.lllovisko o svátostech i vůči novoutrakvlstlckemu pr~tel: Bene: 
II i Optátovi z Telče. Odmítal české mik~lášence : ner:nec~e ('llkfeldovce a novokřtěnce s jejich spiritualIsmem, ~vsem Ž antlIlllliláře pro jejich učení o Kristu. S bakalář~m ~~rtlllem a~ecI 'lil Z Domažlic J'enž potupil bratrský kanclOnalFko bludnY'vse 
	" 	1 . h 	' 	v prý telo 
tl tl a 1 [I 564J vostré polemice; odmí ta Je o ~azor: z: v od 
I I istovo bylo nestvořené a neučiněné, .a že Knstus Je 1 telem slu PI)i"{llku. Ale subtilní theologie nebyla Jeho ~.bore~. A ~e S~y, h I I I', reformace vůbec se stále ptal po Zlvotn.lch d~sle Cl~ 
.11lgc1ia, a pro čistotu učení nezapomínal na ČlS:OtU z:vota, zu· t.lvaje v tom s Bratřími na linii M. Jana Husa, Jemuz blu,de~ 
.. , vtv'm byl hřích Systematicky se věroukou nezabyval, 

	II II Jme ve Sl· 	Č· 	v· 
P" nechával rád tento úkol o něco staršímu B. e:ve~kovl a pr:,l- 
lI:'tval, že ,jakž sem mohl, tak mi se nechtělo, a ;lak:. se~ .chtel, III IIlOhl sem'. Cítil patrně, že poslouží Jednotě lepe ~myml pr~. I I lili o nichž hned uslyšíme, a že by na tomto poll nevyhove~ III I I {wání většiny Bratří, spíše ovšem podáním a rázem takove 
229 

I
d
a
J
I