B. Černý v Prusích I555 

a to v zemi, kde se sotva usadili jako hosté. Nicméně vyslali r. 1552 posla - asi B. Červenku - k vévodovi, aby mu pověděl, jak je způsob stranického boje pohoršuje a doporučili řešení sporu synodem zbožných a učených bohoslovců. I s Osiandrem hovořil tehdy B. Červenka a vyložil mu bratrský názor na ospravedlnění. Za Bratry tu mluvil nejlepší jejich systematik. Osiander však bratrským pojetím zaujat nebyl. Brzy zemřel [v říjnu 1552 J; spor však trval dále a jeho prudkost rostla přes smiřovací snahu vévodovu. Vévoda se ocital v nesnázích a hleděl najít aspoň někde oporu pro svůj sklon k osiandrismu. Obrátil se i na Bratry. Snad proto, že tou dobou požívali v Polsku značné vážnosti, stálo jejich nový úsudek a požádal r, 1555 Úzkou radu, aby do Prus vyslala B. Červenku, jenž nyní jako biskup [odr. 1553J sídlil v Přerově. 

Bratří omluvili B. Červenku nemocí a poslali místo něho B. Černého s B. Lorencem. Jejich dobré zdání mohlo vévodovi vyhovět tak dalece, že Bratří vždycky zdůrazňovali potřebu nového života z víry a ospravedlněni spojovali se skutečnou změnou v člověku. Tomuto stanovisku dali i tentokrát projev a to tak, aby zároveň vedli ku pokoji prostředkováním: Pravověrní luteráni se nesprávně spokojují mrtvou vírou; pro důraz na spasení z pouhé milosti zanedbávají posvěcení; tím dali sami příčinu k nespokojenosti, které dal průchod Osiander, ovšem tak, že svůj důraz spojil s nesprávnou christologií. 
Bratrský biskup byl se svým průvodcem přijat od vévody 
, s poctami za přítomnosti pana Křineckého, jenž našel v Prusích slušné postavení a byl právě ustanoven hejtmanem v okrsku, kde bydlela část Bratří [v DzialdowěJ . Vévoda se účastnil i bohoslužeb, konaných B. Černým a byl jeho kázáním zcela zaujat, takže Bratry požádal, aby do Královce vyslali svého kazatele. Ale Starší mu nevyhověli s upřímným vysvětlením, že jejich kazatelé nevynikají učeností, hledí si více zbožnosti a ve městě zmítaném spory o učení těžko by se mohli nadíti úspěchu. 

B. Černý užil návštěvy u vévody k žádosti, aby si exulanti směli stavět vlastní sbory [modlitebny J a aby mohli konat služby Boží podle svých řádů. Po několik let měly pak jejich sbory za 
204 
	
Vedení Jedno ty 
ll' ízně vévodovy pokoj. Ze žalob s kat?~cké ,strany plyne, ž~ zís~á- 
	· 	"dy Roku 1556 j'e navštrvrl Pretro Paolo Vergeno. 

	,I I nove u . 	v, 	v· 
'llcjící Jednota polská byla i pruvský:n B~atnm ~nro:e~o~ 
ké hmotně dařilo se aspon nekterym Bratnm zrejme 

liP rou. 	. 	KV' 	k' 
kpe. Ale r. 1568 zemřel i vévoda Albrecht r pan nnec y, 
IIsiandrovský spor byl již předchozího :ok~ rozho~nut. ve pro~ 
lČ h výrazného luterství a na předm mrsta v C1rkv~ dosedlr l~dpůrci Bratří zvláště dřívější toruňský kazatel Benedrkt Mor. v' le'hal aby se zcela srovnali s církví luterskou. 
	l'l1stern, jenz na 	, 	v . 
Proto se Bratří r. 1574 buď vrátili do vlasti, buď odesh do Polska. 
\' Prusích jich zůstalo jen zcela málo. 
[ 
XIV 
] 
Biskup ve vězení 

I.ÁROVEŇ S pÉčí o vnitřní obrodu Jednoty, a ~ vytrvání, pod tlakem nepřátel zaměstnávala Bratry osobm ota~,~a vve~em Ilrkve. B. Augusta byl vzdálen vězenim, B. Mach zaj;zdel jen kradmo na Moravu, takže sbory v českých zen::~ch ~:me:y k ~r~- 

'd I ' správě biskupa. Také počet spolustarsrch ndl umrtimr, \ I e ne I ., v , v v dlet jiní pak stárli a doplňovací volby se nekona y jrz t:mer se m . 

I ,volal B. Mach před odjezdem z Moravy k ~ovemu roku 1550 I,hylé Starší, a pro případ svého úmrtí, ,a jesthze by ~. J oh,annesa Pán Bůh nenavrátil', svěřil moc k potvrzení budoucrho brsk~pa" 
"b došlo k j'eho volbě B. Václavu Vrouteckému a B. DameloVl 
	oll. y 	, 	v 	k VY' 	vd 
Starému Hranickému [D 170 J. Vedle úcty k te:r:to, n;z.rmv o~v.~ - 

(('né zbožnosti rozhodovalo při daném poverem zrejme jejlC~ .('1 d 'stáří i dlouholetá působnost v Úzké radě. B. Vroutecky, 
I 1 10 ne k o • t' h 
,právě šťastný člověk, kterýž téměř všecken vě' svuj, v sva ~c 
pr5.cech trávil', mohl vyprávět mladšímu pokolem ze svych 
205 
I
T
a