Erasmus. Luther a husité 
JSME již u let, která se do dějin církve vepsala počátkem reformátorské činnosti doktora Martina Luthera. Dříve než s ním, vešla Jednota ve styk se slavným Desid. Erasmem Rotterdamským. B. Lukáš poznal jeho ,Enchiridion‘ a přeložil části z něho ve svém spise ,O šesti příčinách bluduo obecních‘ [1517]. Erasmus zvěděl o Bratřích z listu českého humanisty Jana Šlechty ze Všehrd, jenž se mu o nich rozepsal v přehledu náboženských poměrů v Čechách [1519]. Na celkem věcný, ale přece Bratřím nepřejný výklad českého přítele reagoval ku podivu nezaujatě a pochválil mnoho z toho, co mu Šlechta o jejich řádech pověděl. Listy vyšly, jak se u humanistů rozumělo, i tiskem a Bratří byli sympatickým projevem proslulého učence mile překvapeni. V naději, že jej získají pro další zájem o Jednotu, poslali mu po B. Klaudiánovi svou apologii z r. 1511 se žádostí o její posudek, kterého by se před veřejností rádi dovolali. Ale Erasmus se omluvil jednak zaměstnaností, jednak zcela upřímně i obavou, že by mu sympatie k Bratřím, příliš hlasitě projevené, mohly být nebezpečné. Luther se Bratřím ukáže přítelem daleko odvážnějším. 
[ 
VIII 
] 
V prvním styku se světovou reformací 
LUTHER SE DLOUHO nenadál, že by se mohl ocitnout v jedné řadě s Českými bratry a s husity. Češi byli přece po celé století v německém sousedství vyhlášeni za kacíře. Měl-li kdo pro ně sympatie a očekával-li kdo něco od nich, byli to vedle valdenských sedláci, stísnění sociálním útiskem a domáhající se nápravy občasným v)'buchem vzpoury. Mezi nimi doznívala ještě vzpomínka na táborské manifesty a na hrůzu z husitských jízd, která pojímala především zámožné třídy německých zemí. Mla- 
118 

Luther a Bratří. Souhlas v Čechách 
dému Lutherovi bylo hrozným pomyšlení mít něco s tímto lIebezpečným buřičstvím. Byl překvapen, když četl Husovo káI.ání a zjistil si, že je plné biblického učení. O Bratřích věděl I. jejich norimberské ,Apologie' [151 I J i z polemických spisů protibratrských Jeronyma Dungersheima a Jak. Zieglera, kteří do svých polemik pojali celé současné bratrské obrany. Bratry měl I..l bludaře a setkal-li se u nich i po svém obratu z r. 1513, ano t po říjnu 1517, s názory podobnými jeho vlastním, jako s odpoI cm proti odpustkům, spíše se toho lekal, než aby byl potěšen. 1:lsně se stavěl od ,pikartů' stranou, ba proti nim, třebas byl hl atrskými projevy posílen k vyhlášení svých 95 thesí. Vytýkal 1I1l\, že zamítají zavedené církevní ceremonie, které je třeba za- 
Ilovávat z ohledu na slabé údy. Na jejich výstražném příkladě 
·	111 sobě předkládal meze, které -nesmí překročit křesťanská 

llboda. Měl je za sektáře, kteří se povyšují nad bloudící I n osvícené, místo aby s nimi z lásky trvali v jednom církevII lil společenství a pomáhali jim. Jejich vyšší mravní úroveň I" dládal za farizejství. Hájil proti nim skutečnost očistce. 
Teprve když sám poznal zajetí církve a vzepřel se rozhodně lili li ristovskému Římu, uvědomil si, že se postavil na stanovisko , ,A,f riformace, Bratřími nejdůsledněji zastávané. Připomínal si III I' dnou Husův vzor, aby se posilnil ve vyznavačské statečnosti, I tl I se k němu byl otevřeně přihlásil na lipské disputaci [I 5 I 9J 

I',d oním známým výrokem, jímž prohlásil sebe i Jana Stau"111':1, ba i Augustina a apoštola Pavla za husity. Postupně přiIII1.tI dLllcžité články husitského i bratrského programu: podáIII I odobojí, mateřský jazyk při bohoslužbách, zbavení kněží " "ltll! I ného majetku, zřízení kněžství na Římu nezávislého, 
"' I:,,, i in kvisičního násilí. 

('ni divu, že se v Čechách br;:;)! ozval radostný souhlas s 1!YstouI IIl/lierovým. Projevil se zejména po lipské disputaci poli , II III listem, který mu zaslalo několik pražských kněží. 

I," prvním rozmachu do počátku r. 1524. Husité, kteří I III I podobojí udržovali rozhodnější směr, byli ze Saska ,," ,IIi v odporu proti Římu a utvrzovali se ve s~ém polil, I)illickém sn:ýšlení. Luther se jich ujímal vždy urči- 
119