Agenda k ordinování. Kněbtví 
zůstával pak již jen B. Tůma v Přerově do své smrti r. 1518, třeba byl zastiňován výrazností B. Lukáše. 
Roku 1501 byla sestavena, či Úzkou radou přijata, agenda k ordinování kněží, jáhnů [D 44-53] a biskupů [D 40-42]. Sepsal ji patrně Lukáš. Ordinační formuláře jsou uvedeny zásadními výklady o původu a předpokladech kněžství; důraz položen na vnitřní povolání k službě, na předběžnou všestrannou zkoušku [,pozdě bývá počátkům řemesla mistru ustavenému v verštatě se učiti‘] i na ochotu k dalšímu vzdělávání se bez naduté pýchy. K ordinačnímu úkonu náleží i slib poslušnosti kněží vůči biskupům a jáhnů vůči kněžím. Starší kněží vítají nově zřízené mezi sebe rukou dáním k svatému tovaryšství a zvláštnímu bratrství [D 53]. Ordinaci konanou na sněmu, případně jen na sněmu krajském, předcházejí modlitby sborů a půst, vyvrcholuje ji večeře Páně. 
Z agendy i z jiných zmínek o kněžství jde pak zejména, že Bratří pojímali kněžství - při vší odlišnosti od římského pojetí - přece jen spíše jako osobitý úřad služebníka Kristova než jako funkci representanta sboru. I když tu je pověděno s porozuměním skutečně reformačním, že by vlastně měl kněze volit sbor, ,v kterémž byl ku práci‘ [D 45], takže se tu zdá rozhodovat sbor, přece v základním prohlášení čteme: ,Jediný sám pravý Kněz a Biskup i Pastýř [Kristus] hodnost plnou má. A všichni kněží z lidí pošlí a k službě ustavení mají jeho kněžství věčného i obětí, i kněžství v lidu duchovního, z oučastnosti jeho služebníci i pomocníci býti ... a místo něho poselství díti k naději, prostředníci býti mezi nimi a Kristem v smlouvě a v umluvě nového svědectví‘ [D 46]. Ještě silněji se vyjadřuje B. Krasonický [,O učených‘, 16a], když r. 1530 po vylíčení volby prvních kněží praví: , ... přijímali je rukou dáním za posly od Boha dané i přiřkli jim poddanost a poslušenství jako poslům Božím na místě Pána Krista, jako by sám osobně byl viditedlně.‘ S tím není v rozporu, že kněžství bylo pokládáno především za povinnost, nikoli především za důstojenství. 
V návodech sestavených brzy po r. 1500 se ukládá knězi diskretnost ve svěřených věcech, pokora, varuje se před lakom- 
86 ' 
výchová kněží. Bratří soudcové 
stvím a před pánovitostí. Ze středověkých regulí se opakuje výstraha před soukromými hovory se ženami, výzva k bedlivosti v duchovenské práci i ve vlastním modlitebním soustředění, k trpělivosti a stálosti. Chudoba se od kněze neočekává, má-li rodinu. Je-li svobodný, má žít co nejskrovněji. Nabude-li přece nějakého jmění, má je odkázat svým spoluslužebníkům [D 53 nn]. 
Bratrští kněží mohli tedy být bráni i z manželů. Zpravidla však se kněžími stávali svobodní, když si Jednota své kněze vychovávala od chlapeckých let. Hoši z bratrských rodin, kteří byli dáni ke knězi k vychování, stávali se po nějaké době učedníky [akoluty] či podjáhny. Za knězova návodu se vzdělávali ve známosti Písma a konali drobné, postupně i důležitější vnější bohoslužebné úkony. Ti, při nichž se projevily skutečné dary pro duchovenskou službu, byli pak ordinováni na jáhny. Učedníci s jáhny tvořili čeleď duchovního správce. Bydlili u něho v bratrském domě a spolu s ním i pracovali buď v polním hospodářství, buď v řemesle. Jednak proto, aby výnos jejich a knězovy rukodělné práce přispíval k úhradě jejich potřeb, jednak že byla tělesná práce hodnocena jako rekreace po práci duchovní, i jako prostředek ke krocení tělesnosti, měl-li být čistě zachováván c li bát. Časem bývalo třeba varovat kněze před přílišností ve výdělečném zaměstnání, aby netrpěla duchovní práce [D 57]. Jáhen nebo učedník měl stále kněze provázet na jeho cestách po diaspoře, aby mu byl svědkem zachovalosti. 
Vedle jáhnů nazývají se pomocníky kněží také hospodáři, konající funkci sborových soudců. Známe je již ze svolení rychnovského [1464]. Podle návodu, pocházejícího patrně také z posledních let patnáctého století [D 112 n.], ukládá se jim navštěvovat aspoň jednou za čtvrt roku, hlavně o postních dnech a ve svátky, domácnosti Bratří s otázkou po zachovávání dobrého řádu a  pokoje. I jinak mají dohlédat k životu Bratří a napomínat je nebo odkázat je s jejich vinou ke knězi k správě svědomí. Jméno mají podle své smírčí funkce v urovnávání rozepří. Jinak mají radit mladším Bratřím ve hmotných věcech při živnosti, při koupích a prodejích. Mají dohlédat, jak si vedou poručníci sirotků, mají vést dozor nad vandrovními tovaryši, mají radit 
87