J. Cerný. V. Krasonický. M. Havel 
a další duchovní vedení najde mezi pohrdanými Bratřími. Četba bratrských spisů a pak osobní poznání sboru, patrně litomyšlského, rozhodlo snad ještě v roce, kdy se Lukáš stal bakalářem [1481], o jeho vstupu do Jednoty, jejíž tehdejší zásady a řády přijal s plným souhlasem. Zprvu mu bylo jako onomu muži v podobenství, jenž koupil pole, v němž se tajil poklad. Skutečně se ho dokopat stálo Lukáše podle jeho přiznání ještě mnoho bolestné práce. Tím spíše se prohluboval v poznání, že základem theologického růstu je ,pravá maličkost'. 
Obecenstevní ráz víry Lukášovy mohlo jen podepřít, že nevstupoval do Jednoty z přátelského pražského kruhu sám. Zatím co Jakub ze Stříbra i Viktorin ze Všehrd zůstali v církvi podobojí, třeba jevili přejný zájem o Bratry, rozhodl se k přístupu mezi ně i Vojtěch, po čase také Lukášův starší bratr Jan Černý-Niger, jenž dobrému jménu Jednoty po léta sloužil jako věhlasný lékař, a Vavřinec Krasonický. Vavřinec byl asi o něco starší než Lukáš, stal-li se bakalářem již r. 1479. Přijal pak kněžské svěcení snad od italského biskupa Augustina Luciana, jenž r. 1482 přišel do Čech a působil zde jako světící biskup mezi podobojími do své smrti [1493]. Jako člen studentské koleje byl i Vavřinec zaujat Chelčickým, zvláště jeho ,Postilou'. Bratry, které mu někteří mistři chválili, vyhledal v Litomyšli. Získal si jejich důvěru, takže jej vybídli, aby se mezi nimi stal knězem. Ačkoli nedorostl významu Lukášova, zasloužil se i on velice o vnitřní růst Jednoty. Posloužil jí i jako historik spisem ,O učených‘, jenž tvoří důležitý pramen pro poznání jejích počátků. 
Také M. Havel našel do Jednoty cestu a uplatnil se v ní jako učitel v bratrské koleji, zřízené v Brandýse n. Orlicí štědrostí zejména B. Klenovského. 
o PRVOTNÍCH řádech Jednoty byla řeč při sdělení obsahu svolení na horách rychnovských z r. 1464. Od té doby přibyl mezi Bratřími vlastní sbor kněží. Kněží byli vybíráni souhlasnou volbou starších Bratří a sboru. I ženatý mohl být na kněze zřízen, zřízeným však nebyla ženitba povolována. Diasporní ráz sborů vedl k tomu, že bratrský kněz zprvu neměl stálého bydliště. Pro- 
60 
S luf,ebníci Jedno ty. Vedení 
vinilému knězi mohl být úřad odňat, kajícímu po zjevném polepšení opět vrácen. Vedle kněží jsou brzy [kladským výslechem z r. 1480] dosvědčeni Jáhnové, od počátku asi činní jako pomocníci kněží v duchovenské práci. Úřad jáhna souvisel snad již s funkcí onoho tovaryše, přidělovaného knězi na jeho pastýřské cesty [1464]. Roku 1490 se jmenují pomocníci a soudcové Jednoty. Jde snad o dvojí  označení téhož úřadu, jejž zastávali vybraní laičtí údové sboru. Z nich a nikoli z kněží měli být voleni správcové almužen pro sbor nebo pro širší okrsek. Z almužen byli podporováni především kněží a poslové k Bratřím pak i chudí údové. 
Mezi kněžími měla vládnout láska a svornost, bez povyšování Jednech nade druhé, ve vzájemné péči a napomínání. Prvenství držel patriarchálně B. Matěj. Všichni, učení i neučení ,byli zavazováni ku poslušenství B. Matějovi biskupu podobně jako římská církev k papeži se zavazuje, neb byl u veliké vážnosti ode všech v Jednotě', vzpomíná na tu dobu po čtyřiceti letech V. Krasonický [O uč. 14a], jistě s nadsázkou. K radě si volil kruh Bratří, kněží i laiků, jakožto Starších. Starší znamená v mluvě té doby představeného či nadřízeného vůbec. Z původního věcného označení tohoto ústředí vzniklo později jméno Úzká rada odlišující kruh Matějových rádců od široké rady, kterou tvořil sněm. Sněmu se účastnili všichni kněží spolu s jinými pracovníky ve sborech. Čím důležitější bylo jednání, tím širší zastupitelstvo bylo svoláváno; jindy opět tvořila sněm poněkud rozšířená Úzká rada. Sněm zasedal spíše podle potřeby nežli v pravidelných lhůtách. Projednával všecko, co se Jednoty týkalo, ať šlo o učení či o řády, o bohoslužebné pořádky či o kázeň nebo o orientaci vůči okolí. 
Vedle kněží se dosti dlouho, až do 16. století, uvádějí učitelé. 
Pokud ,není obou pojmenoyání užito souznačně, jde patrně o laické kazatele. Členové Úzké rady zvou se také zpovědníky [tak Eliáš a Klenovský r. 1494]; patrně vzhledem k pastýřské péči, která jim byla zvláště uložena. 
Kněžím byla svěřena pastýřská péče a bohoslužebné úkony. 
Před vším služba svátostmi. Křest,jak už pověděno, byl odkládán do dospělosti; teprve r. 1478 přijali Bratří křest dětí v Jednotě 
61